170 
van elválasztva. Mai nap alig kételkedik többé valaki az em¬ 
bernek a jégkorszakban való létezését illetőleg. 
Sokan első megjelenését még a tertiár korszakba szeretnék 
helyezni, mit azonban megdöntketleniil bebizonyítani ma még 
nem sikerült. 
A földtan e kérdés megoldásában nem szoritkozhatik tra- 
ditiókra, sem régi knlturnemzetek följegyzéseire, mert ezek 
alig 6000 évnyi időszakra adhatnak felvilágosítást. Az ember 
valódi őstörténelme csupán geológiai bizonyítékokra alapítható, 
melyek természettudományi tekintetben vizsgálandók és értei- 
mezendők. 
Ilyenek az emberi csontváz egyes részei és szerszámok, 
melyekkel az ős ember is mindenesetre birt, már az őt körül, 
vevő ősállatok legyőzése végett is. 
Mily nagy számban találni kőszerszámokat, s az emberi 
csontok mégis oly ritkák. Nem érdektelen, hogy a Nagy-Sáp¬ 
nál, Esztergom közelében, a löszben talált ősemberfej, e műben 
már felemlitést talált. 
Az emberi nem kifejlődése egyes felismerhető korsza¬ 
kainak tárgyalása után, a vizsgálódásoknak eredményei foglal¬ 
tatnak röviden össze: 
Mindenekelőtt feltűnő azon szoros összefüggés, mely az 
utólsó geológiai korszakok és a mostkor közt létezik. A vál¬ 
tozások majdnem csupán a nagy emlősökre szorítkoznak, me¬ 
lyek a tertiáer- és diluvialkorban érték el kifejlődésüknek tető¬ 
pontját, mely azonban azon időtől kezdve, melyben az ember 
a föld uralmát kezébe ragadta, gyorsan hanyatlik. Az ős álla¬ 
tok óriásai eltűntek, kihaltak, a mennyiben ezen állatok zooló¬ 
giái alaksoroknak végső tagjai, utódokat nem hagytak és igy 
a földről végképen eltűntek. 
Mindezek után a haladó tökélyesbülés törvénye 
van kifejtve. A legtöbb esetben t. i. régibb korszakokban ala¬ 
csonyabb fokon álló állatokat és növényeket találunk, mint a 
fiatalabbakban. A természet semmit sem hoz eredetileg létre 
kifejlett állapotban, hanem benne minden lassan fejlődik ki, 
alig megfigyelhető kezdetleges alakokból. 
S. F. — Second appendix to the fifth edition 
