— 190 — 
a homokkövet, legelső helyen áll a nyirok, melyhez déli olda¬ 
lon a lösz is esatlakozik. Bár az utóbbi képletre különös fi¬ 
gyelmet fordítottam, mégsem voltam képes benne a typikus 
löszt felismerni, mint az p. a dunántúli vidéken létezik. A kel¬ 
lemes savanyíts izükről híres szerednyei borok talaja, nem kü¬ 
lönben a déli dombvidéknek anyaga homokos, sárgás veres, 
nagy vashydroxydtartalom miatt, mely savakkal való pezsgést^ 
löszkövüteteket, sőt „löszkindel“ uév alatt ismeretes concre- 
tiókat sem árult el sehol, hanem az utóbbiak helyett lencse, 
sőt ínogyorönagyságú, tisztátlan limonit gömböcskéket, még¬ 
pedig az egész területen. Ez ideig úgy gondolom, hogy Ung- 
megyének e részében a lösz lerakodását a trachyt mállásából 
származott nyiroknak és tinóm quarzhomoknak egyidejű lera¬ 
kodása kisérte. 
A szélesebb völgyalapok és a tiszavidéki róna alluviál; 
benne lóíogak, sőt cserepek is találtatnak. A legújabb, most' 
kori lerakodmányokat megelőzőleg nagyobb volt a vizek mű¬ 
ködése, mire a íiuomszemű alluviál talaj alatt elterülő kavics- 
réteg enged következtetni. 
Végül bátor vagyok még obsidianszerszámokra nézve, 
melyeket ős időkben az ember használhatott, egy pár szót 
felhozni. Krüger Géza — most nagyváradi tanár — egy obsi- 
dianlelete által figyelmessé tétettem ezen anyagból készült 
szerszámokra s alig múlt ezóta másodfél esztendő és máris 4 
darabkát vagyok képes felmutatni, melyek részint szilánkáknak, 
részint nyílhegyeknek felelnek meg. A gymn. tanulók már az év 
elején több obsidiantöredéket leltek Felső-Németi környékén s múlt 
héten Szieber I. osztályú tanuló egy obsidianszilánkát talált, 
— én legalább annak tartom — az ungvári lövöldében, melyet 
a Felső-Doinonya melletti kanális partján szintén egy tanuló ál" 
tál lelt nyilhegygyel együtt van szerencsém bemutatni. Még 
két nyilhegytöredék van birtokomban, melyek egyike a ne- 
viczkei várból került ki, a másikat Horlyó éjszaki oldalán, a 
magas parton magam találtam. Az obsidiananyag hegyaljai és 
ha nem csalódom mádi. 
