23 
zik a Wehrlitet, végre egyes pontok gyanánt hintve 
fémfényü vasszürke homályos szemecskék t. i. a Ma- 
gnetit. Egy ilyen csiszolt lapot nézve a legegyszerűbb 
módon s igen biztosan győződhetni meg, hogyaWehr- 
lit legalább három ásványnak aprószemü benső s egyen¬ 
letes keveréke. 
Még többre tanít bennünket, ha egy lapot két 
oldalán oly finomra csiszolunk, hogy azon az, mi arra 
képes, átlátszóvá legyen, szóval, ha az úgy nevezett 
finom csiszolatát készítjük meg, s azt a mikroskop alatt 
vizsgáljuk. 
Én különféle példányokból készítettem ilyen esi- 
szolatot nagyobb számmal, de azok, némi lényegtelen 
dolgot beszámítva, mind ugyanazt mutatták. 
jFinom csiszolat a mikroskop alatt vagy 140-szeres 
nagyításnál a háromféle ásványt még határozottabban 
mutatja. Legjobban tűnik fel a Magnetit az ö érdes 
felületével és vasfényével; képez egyes szemeket, de 
olykor krystályokat is, a keresztmetszet után Ítélve 
rhombtizenkettős az alakja. Ez a három között a leg- 
gyérebb. Legnagyobb számmal az átlátszó ásvány 
van, mely az egy oldalú csiszolaton szürkének tet¬ 
szik, s Földpátnak tartottam. Ez helyenkint egészen 
víztiszta, mig foltonkint szürke s barnás-sárga. Látni 
rajta hasadási vonalokat, melyek egymással paralle¬ 
lek, s a Földpát fő hasadási iránya helyzetével meg¬ 
egyeznek. 
Végre van egy barna ásvány, mely áttetsző, hosz- 
szukás, és gyakran egyközesen hasadékos. Ezt Amphi- 
bolnak tarthatni. 
Ha most a mikroskop szemlencséjére egy herapatitot 
vagy egy nikolt teszünk, ezt tengelye körül forgatva, 
azt tapasztaljuk, hogy a víztiszta ásvány nem változ¬ 
tatja színét, mig a barna hasadékos váltakozva első- 
tétedik s megvilágosodik. Ezen tüneményt nem rég Dr. 
Tschermak volt szives nekem mutatni Bécsben, mint biz¬ 
tos ismejelét az Amphibolnak s különösen alkalmasat 
arra, hogy az Augittól megkülönböztethessük, mi 
