ságosak s hogy egyben ős emlősök csontjaira is akad¬ 
tam, melynél fogva még érdekesebb a földtanra nézve. 
Azon barlangok, melyeket röviden megismertetni 
szándékozom, ezek: 
I. Solymárnál a János-lyuka (Hanzl’s-Loch) és az 
Ördög-lyuka (Teufels-Loch) nevüek; 
II. Csobánkánál a Macka jama (Macka lyuka) 
nevű és a Kis Kevély hegyen levő barlangok. 
Valamint egyéb helyeken, péld. a Karstban, ha¬ 
zánkban Gömör-, Baranya megye hegyeiben és a 
Bihar hegységben a másodkori mészkő az, melyben 
kiválólag észlelhetők a barlangok ; úgy Buda környé¬ 
kén is csak a rhaetziai képletü Dachsteinmész az, mely 
a legmagasabb hegyeket képező tömegénél fogva bar¬ 
langok képződésére alkalmasabb, kivált oly helyeken, 
hol erre nézve kedvező körülmények voltak jelen. A 
nummulitmésznél és márgánál ellenben, melyek szinte 
hatalmasan ki vannak fejlődve Buda vidékén, csak 
nagyon kis fokban észlelhetők barlang képződések. 
Alkalmas körülmények pedig ott voltak jelen, hol 
a Dachsteinmész rétegei az emelés alatt nagyon össze¬ 
töredeztek s oly hasadékok származtak, melyek a felü¬ 
letekig kiérve a meteorvizek behatását a hegy gyom¬ 
rába elősegítették; s ez főképen ott történt, hol a 
Dachsteinmész más képletü kőzettel jött érintkezésbe. 
Buda vidékén különösen az alsó oligocán kovaghomok- 
kő az, mely leggyakrabban képezi födüjét a Dachstein 
mésznek, s az érintkezési sikon alkalmat ad a víznek 
ennek hasadékaiba nyomulni s azokat tágítani. Bizonyí¬ 
tékot erre nyújt a „Macka jama* nevű barlang Cso- 
bánkán, miként ki fog tűnni annak leírásánál. 
A barlangok, Schmidl Adolf a Bihar hegység 
barlangjainak fáradhatlan átkutatója szerint, felosztat¬ 
nak tulajdonképi vagy csatornás barlangokra (eigent- 
liche Höhlen) és odvas barlangokra (Grotten), mely fel¬ 
osztás azoknak képződésére vonatkozik. A tulajdonképi 
barlangok nem egyebek, mint csatornák, melyeket a 
