104 
ásattam itt, e fáradságtól felmentettek a babonás kincs¬ 
keresők, kik két helyen (tervrajzomon a és 6 ) meglehe¬ 
tős mélyen ástak le s a kiásott földet halomra hányták. 
E földhalmot vizsgáltam át s benne rövid idő alatt 
egész halom csonttöredéket találtam, melyek Ursus 
spelaeustól erednek. 
A csontokat közelebbről a nemzeti Muzeum Ursus 
spelaeus Goldf és az egyetemi álattani intézetben Ursus 
arctos L. csontjaival összehasonlitás útján határoztam 
meg ; ezek a következők : 
1. Felső jobb oldali szemfog az állkapocs töre¬ 
dékével. 
2. A felső jobb állkapocs töredéke, nehány zápfog 
gyökerének helyével. 
3. A felső jobb állkapocs utolsó előtti zápfoga és 
egy alsó szemfog koronájának töredéke. 
4. A jobb kis ujj középkéz csontja, 
5. A jobb legkisebb ujj középláb csontja. 
6. A fancsont jobb felének töredéke. 
7. A bal csípcsont töredéke az ízpáva egy ré¬ 
szével. 
8. Koponyacsont töredékek. 
Nagyobb csontokat valószínűleg azért nem lel¬ 
hettem, mert azok a kincsásók kapái által szétzuzattak; 
de én megvagyok győződve, hogy terjedelmesebb ásás 
után teljesebb csontokat is lehetne találni. 
A mondottak nyomán a negyedkorba visszaszáll- 
ván, bizton lehet állítani, hogy e barlang, mely a lösz- 
tenger szine felett vagy ioo'-ra lehetett, azon kor rop¬ 
pant ragadozó emlőseinek, különösen a barlangi med¬ 
vének (Ursus spelaeus Goldf) lakó és temetkezési helyül 
szolgált s csontjai semmi esetre sem mosattak bele, 
miután be- vagy kirohanó viz működésének semmi 
nyoma nem látszik. Az alsó barlang fenekét borító isza¬ 
pos kavics esővíz és a barlang falainak porladozása 
által is bejuthatott. 
A barlang képződésére következtetve azt kell tar¬ 
tani, hogy az nem egyéb, mint hasadékür, mely a 
