I 2 I 
is belőle állanak; 2) az oszlopi Kőhegy ész. alján végig¬ 
húzódó árokban és a Mézla nevű hegyen; 3) Cseszneken 
a Kőmosóhegy és a Várhegy meredek sziklafalai fönn be¬ 
lőle állanak, s itt rétegei DNy. dőléssel csaknem egészen 
fölállítvák; 4) a Gerendavágáson Imre puszta fölött az 
úton, a mint kiér az erdőből a hegy laposára ; 5) a Hó¬ 
doséri völgy északi nyílásánál Szt. Lászlótól délre, hol a 
legmélyebb vízszakadékokban függőleges falakat képez s 
a völgy bal lejtőjén egy magánálló nagy átlyuggatott 
szikla, az úgynevezett „Lyukaskő", 6) Jákó fölött a Hall¬ 
gató hegyen, hol építési kőnek fejtik; 7) Fenyőfőn a Kő¬ 
bányahegynek keleti végén; 8) Farkasgyepü alatt a Né¬ 
metbányára levezető árok alján. 
3 -szor. Tcliihatclieffi emelet. Ez is nagy területeken 
lép fel, de inkább kelet felé. Áll vékony táblás, csaknem 
palás, tömött márgás mészkőből, melynek színe közönsé¬ 
gesen szürke vagy vörhenyes. Nevezetes a fenyőfői Numm. 
mész, mely egész x / % *-nyi vastag messzeterjedő táblákban 
jön elő, vörhenyes vagy fehérszinü és igen tömött tiszta 
mész, úgy hogy márványhoz hasonlít s építő- sőt műkő¬ 
nek is használtatik. A mészkő mindenütt telve van Num- 
mulítekkel, Orbitoidesekkel, helyütt puhányok és tüskön- 
czök héjaival is. Legjellemzőbb a Numm. Tchihatcheffi 
d’Arch., mellette soha sem hiányzik a Numm. complanata 
Lmk. kisebb nagyobb mennyiségben, és az Orbitoides papi- 
racea Boubá, rendesen roppant számmal. 
Legnevezetesebb lelhetek Oszlopnál a Kőhegy, mely¬ 
nek lejtőjén igen sok puhányok kőmagvait és tüskönczöket 
találhatni, melyek közt azonban csak kevés határozható 
meg biztosan; ezek közt nevezetesebbek: 
Amblypygus Apheles Ag.* 
„ dilatatus Ag.* 
„ Michelini Cott 
, Coptosoma (Echinus) dubium Desor * 
Schizaster sp. (igen bőven) 
Pecten corneus Sow. 
Ostrea sp. (óriási több fontnyi példányok) 
Spondylus (rarispina Desh. ?) sat. 
Fenyőfőről fölemlítendő még: 
Ostrea Brogniarti (elég gyakori) 
Carcharodon turgidus Agass. foga. 
A csillaggal megjelölt fajokat Pávay Elek úr hatá¬ 
rozta meg. 
Puszta Veimnél egy porhanyó homokos márga lép föl 
kis téren, telve puhányok héjaival, azonban rendesen csak 
