4 
oly féleség is, mely megközelíti a tiszta agyagpalát, to¬ 
vábbá olyan is, melynek vékony lemezes rétegei közzé 
sok mésztartalom szüremkezett be; végre, melyek meta- 
morphismus következtében serpentines kőzetekké változ¬ 
tak át. Ezek kíséretében vannak a szüreg- nek (Grau- 
wacke) nevezett legrégibb homokkövek , melyek mint 
klasticus- vagy romkőzetek a gránit, gnáisz, agyag- és 
csillámpalák törmelékeiből alakultak, s apró szemcsés 
szerkezetből durva conglomerátokba mennek át. Igen 
feltűnőek azon szüreg példányok, melyek dús fagyag 
tartalmukon kívül Kárneol morzsákat bő mértékben zár¬ 
nak magukba. Fzen zárványokat valószínűen az akkori 
kitódulási kőzetek, például: Melaphyrek anyagának tör¬ 
melékei közül nyerték, mint a melyek tudvalévőleg sok¬ 
szor rejtenek magukban Carneol vagy Calcedon tartalmú 
ereket és teléreket. 
Az egész bemutatott azoicus őspala alakulat, érte¬ 
kező szerint közetrajzi (petrographicus) tekintetben igen 
nagy rokonságot mutat az erdélyi határhegységi hason- 
nemü képződményekkel. 
Az üledékes vagy telep-alakzatok közül legfeltün- 
nőbbek azon kréta- és eocenkorszaki mészkőzetek, melyek 
részint csaknem egészen burány coloniákból állanak, ré¬ 
szint pedig az Anthozoák, Bryozoák és Foraminiferák 
télig kimállott alakjait nagy mennyiségben mutatják felüle¬ 
tükön. Kövült Puhányok közül két Cerithium faj lön 
több példányban bemutatva; az egyik a felső eocen- 
korszak vezény-csigája, a Cerithium plicatum Brug; a 
másik valószínűleg egy uj faj, de a melynek elnevezése 
csak fekhelyének pontos és részletes megvizsgálása után 
fog megtörténhetni. 
Következett az ásatag csontmaradványoknak az 
összehasonlító boncztan (amitomia comparativa) szerinti 
felsorolása, egybekötve az ásatag példányokkal illustra- 
tioval. Ez volt az értekezés legérdekesebb s egyszermint 
legtanulságosabb része. Előzményül elő voltak számlálva 
a gerincztelen és gerinczes állatok váza közti különbsé¬ 
gek : inig t. i. a gerincztelen állatok testének általános 
véd és támszervei egy köz-takaróban (integumentum com- 
mune), börvázban vagy szénsavas mészből álló külvázban 
(dermosceleton) öszpontosulnak, addig a Gerinczeseknél 
egy csontokból (tehát phosphorsavas mészből és állati 
enyvből) álló belváz (Endosceleton) van jelen. Ezután 
következett a fejcsigola elmélet tárgyalása , támogatva a 
bemutatott gyűjteményben meglévő különnemü ősállatok 
