50 
Ezen faj igen közel áll a C. subc ar inatum és a 
C. inéértutnhöz, melyek Dege úr által lettek leirva 
Kérésről. A C. s ubc ar inatumtó 1 harántirányban val«3 na¬ 
gyobb terjedése, és az előszél kisebb hossza által, melyhez 
a felület nem hajlik oly görbén, mint a C. s ubc ar ina¬ 
in m n á 1, — különbözik. A C. pseudocatillus -tói fajunk 
éles éle és nem lapos bordái által különbözik. 
A C. inéért unit ól abban tér el, hogy ez utóbbinak 
bordái laposak, és előszélé hosszabb. 
A mi fajunk kőmagvait illeti, azok a C. litto- 
rale után a legelterjedtebbek a ponti mészkőben. A púp 
alatt kis emelkedést mutatnak, mely a fog gödröcskének fe¬ 
lel meg. Az oldalt álló hosszhasábos fogaktól a púp mind¬ 
két oldalán, egy-egy keskeny, hosszú bemélyedés látható. A 
bordákat majduem a púpok kezdetétől lehet látni. A bordák 
közt lévő terek rendesen hosszúkás, bordaalakú emelkedéseket 
mutatnak, vagy pedig két-három megnyúlt vonalat. 
Pawlovkában és Csicsikleában e magvak legtöbbnyire 
kicsinyek, mindössze 8 mm. hosszúsággal birnak, de a 
Langeron-birtokról levők a 19 mm. hosszat is meghaladják. 
A 3. és 4. ábra a Nikolajewkinak természetes nagysá¬ 
gát, az 5. ábra annak magvát a Langeron-birtokról mutatja. 
Congeria simplex u. sp. 
9— 12. ábra. (1 Barb. tábla.) 
A kagyló mandula-alakú, kissé egyenlőtlen oldalú. A 
púpok hegyesek, s csak keveset csavarodnak az előszélhez. 
Az előrész majdnem egyenes vonalú, a neki ellentett szél 
pedig kerekilctten szögletes. A zár háti része, mint magas 
kerekített él jelenik meg, a mely görbén hajlik a felső, és 
függélyesen ereszkedik le a kagyló alsó széléhez. Felülete 
durva növekedési sávokkal van ellátva. A hossz viszonya a 
magasság és vastagsághoz úgy áll, mint 1 : 0. 5 : 0. 4 A leg¬ 
nagyobb hosszúság nem haladja meg a 12 mm.-t. 
Ezen kagyló a ponti mészkőben csak oly elterjedésnek 
örvend mint a cardium üt tora le, de megtartott zárrész¬ 
lettel csakis a Gizsicky Nikolajewkájában egyedül találhatni, 
rendesen kőmag alakjában jön elő. 
