54 
legelőször 1861-ben — figyelmeztettek, határozottan bebizonyítható. A 
Duna a legszembetűnőbben jobb p ar t j a fe lé hat, sa hol szige 
teket képez, mindig a j o b b oldali a főág. A talajvizek megbeszé 
lésénél szerző igen érdekes észleleteket közöl, melyek Suess közbenjá¬ 
rása folytán a Búd rpest-szolnoki vasútvonalon a Tisza mellett tétettek. 
Meglepő a Duna és Tisza közötti talaj vízválasztó magassága'; e folyó¬ 
kat Budapesten felül és a város közelében harmadkori dombos vidék, 
s e dombok maradványai, tovább dél felé, egy nagy lösztábla és egy térje 
delmes futóhomok-terület, Czeglédtől kezdve sík ártér választja el egymás¬ 
tól. A legnagyobb lősznmgasság, a Temető-domb, Budapesttől keletre, 
299 métert tesz ; a Duna vízállása az észlelés napján 96. 75 , a Tisza 
Szolnoknál 80. 12u m.-re állott a tenger szine fölött. A talajvíznek legkö 
zelebbi nagyobb emelkedése, mely gyors emelkedés után 14 kilométer¬ 
nyire a fővárostól DK-re éretik el, 129. 87; métert tesz a tenger szine 
fölött. Ezt kétségkívül a harmadkori dombvidék idézi elő, mely a Duna 
talajviz-folyamát Váczon alól maga és a budai hegyek közé szorítva 
tartja. A talajvíz legmagasabb állását Pilis-állomás közelében éri 
el 139. ü04 m.-rel a tenger szine fölött. Innen kezdve a terület minden 
különbsége nélkül, mindegy, váljon azt tutóhomok fedi, vagy váljon 
felülete egészen sík Tiszaalluvium, mely utóbbi Czeglédnél kezdődik, 
a talajvíz folytonos apadása figyeltetett. Magában a szolnoki pályaud¬ 
varban a talajvíz még 4 m-nyíre állott a közeli Tisza víztükre felett. 
Továbbá azt veszszük észre, hogy a Duna és Tisza egymáshoz saját¬ 
ságos fejlődés-történeti viszonyban állanak. És azthiszsziik, hogy a szerző 
nem téved, ha azon véleménynek ad kifejezést, hogy a Duna hajdan az 
alsó Tisza medrében folyt. Úgyszintén azt is biztosan meg lehetne jó¬ 
solni, hogy egykor a pécsi hegység előőrséig előnyomulva, a Dráva 
medrét és végre a délfelé előnyomuló Drávával egyesülve, az alsó Szá¬ 
vát fogja elérni, melylyel a belgrádi sziklát, mint félszigetszerű nyúl¬ 
ványt, elvésendi. A nagyrészt sikerült Tiszaszabályozás előnyeiről és hát¬ 
rányairól szólva, sajnálja szerző, hogy a fennforgó viszonyok nem enged¬ 
ték meg, a Tiszától elvont talajt csatornákkal keresztül-kasűl metszeni, 
minek következtében némely vidéken most azt kell tapasztalni, hogy a 
megkeményedett agyagtalaj mindig meddő marad A nagyobb veszély 
szerinte pedig abban áll, hogy az elpárolgási felület nagy mérvben csök¬ 
kentetett, és hogy meg nem kisértetett a szabályozás előtt sok helyen, 
a befásitás, miáltal a légbeliek lecsapódása nagyobb mérvben éretik 
cl, s a mi most alig legyőzhető akadályokba ütközött. Ellenben igen 
kedvező az a körülmény, hogy mindenütt a talajból munka által viz 
nyerhető. A földmivelés a magyar medence belsejében olcsó tüzelő anyag 
előállításától, tehát a forgalmi eszközük- és némi tőke erőtől függ. De 
