92 
tarovetz, Zabáltz és Lalasinc közt bírja legnagyobb elterje¬ 
dését ; Konop-, még inkább Berzova és Kaprntzánál mindinkább 
összeszorul, de innét a szürke homokkövek és gosau-rétegek 
szakadatlan kísérője; a zavargások ezen elterjedésnek meg- 
íelelőleg Lippa és Lalasinc közt, hol a széles Marosvölgy 
ugyanezen anyagba vésetett be, mint ezt az I. átmetszet mu¬ 
tatja, a zavargások csekélyek, a dőlés lapos és csak az 
egyes mészkő szirtek közelében van ettől eltérés, ellenben 
a keskeny Kapruca-szlatinai részletben meredek és felette 
összegyűrt átmetszetek vehetők fel (II., III.) és az erdélyi 
országút mentén Kaprutza és Batuca közt elég jó fogalmat 
nyerhetni eme zavargási viszonyokról. 
Ezen zavart kárpát-homokkő mészmárga- és márgatele- 
peket zár magába, melyeket Belotinc, Kaprutza, Dumbro\ itza 
és Grosnál találtam fel ; ezek a homokkőlapokkal vékony 
rétegekben váltakoznak. Kaprntzánál Hofmann m. k. főgeolog 
úr még a GO-as években egy a neocombeli Am. astierianusra 
emlékeztető cephalopoda-töredéket talált egy márgás mész¬ 
kőben, nekem Dumbravitzánál és Grosnál sikerült szerves 
zárványokat felfedezni egy mészmárgában, mely a kaprutzai 
csapásában fekszik. Az első hely lapos és gömbölyű belem- 
nit-töredékeket szolgáltatott, Grosnál két aptyclius-darabot 
szedtem, melyek egyike az Aptychus punctatus, a má¬ 
sik Aptychus cf. B ey r i eh i-vel egyeztethető; tehát a felső 
tithon két jellemző fajával van itt dolgunk, mely mellett a 
krétára emlékeztető ammonit-alak ellenmondásul tűnnék fel, 
ha Hauer lovag művéből „Die Geologie 141 ) a tithon és neocom 
aptychus-rétegeinek egyűttléte kárpátjainkban nem lenne is¬ 
meretes. 
Ezen márgás mészkő mellett helyenként foltos márga- 
telepek alárendelt előjövetellel bírnak, de úgy látszik, mégis 
átmenő szintet képeznek, párhuzamosan telepedve a kárpát- 
homokővel. 
Nem kevésbé fontosak ezen kárpát-homokkő-anyagból 
kiemelkedő egyes tömör mészkő-szirtek, melyek egy vonalba 
l ) Hauer Bie Geologie stb. 459. 1. 
