107 
és oldal nyom ás a go s au-r ét ege k lerakódása 
előtt működött, de egyszersmind: 
az itt kijelölt k árpátli om okk ö v ek, mint 
melyek eme gyűrődéseket viselik, a g o s a u-r é 
t egeknél idősbek. 
Kiterjed-e ezen tapasztalat az egész határkegységre, azt a 
jövő fogja eldönteni; a geotektonicai viszonyok, főleg az 
erdélyi eocen-rétegek e nembeli figyelmes vizsgálata nyújt¬ 
hatja a feleletet ezen kérdésre. Annál fontosabb ez, mivel 
az erdély-magyarországi határkegység a bánáti és pécsi 
hegységgel együtt nem illik be azon hegyalakulás keretébe, 
melyet az Alpesek és Kárpátokra Suess tanár úr „Die Ent- 
stehimg dér Alpen“ cimíi művében oly nagy alaposság és 
éleslátással fölállított: mindezekben nemcsak a gosau-névvel 
jelölt felső kréta, mint alpesi jellegű rétegek, hanem az egész 
eocen résztvettek a hegyalakulásban, az oldalnyomás délről 
irányult azokra, és rétegeik éjszak felé lejtenek. 
Még egy tétel megemlítésével tartozom. Eme jelentésem 
kezdetén fölemlítém, hogy a Marosvölgy negyedkori vája- 
déknak tekintendő, mely a Fehér-Kőrös és Begavölgy közt 
elterülő, a neogen korban még összefüggő tömeget képező 
Hegyes-Drocsa és lippai hegységet a negyedkor elején vá- 
lasztá szét. 
A mondottakból kitűnik, miszerint Radna-Lippa és 
Batutza-Batta közt a balparti alakulatok a jobb völgy-oldaliak 
folytatását képezik. 
Lippánál a gránit csap át a balpartra, itt a völgy egy 
3.5 kilm. hosszú, csak 460—570 m. közt változó szorost ké¬ 
pez a gránitban. Ezután kitágul a völgy egész Kaprutzáig, 
de oldalain csak a gosau-rétegek és kárpát-homokkő lát¬ 
hatók. Itt ismét egy szoros van, melynek szemközti oldalai 
megfelelő telepeket fordítanak egymás felé, a kárpát-homok¬ 
kő és a tömör aphanitszerű diorit vannak itt átszelve, mere¬ 
dek oldalfalakkal; ezen részletben a jobb és balparti réte¬ 
gek minden vetődés vagy eltolás nélkül állanak egymással 
szemközt, úgy hogy hasadék nem következtethető valószinüség- 
gel a völgy helyén. 
