135 
A caliíorniai higanyhutáknál nem lehetséges a valódi higany vesz¬ 
teséget megállapítani, miután eddigelé az egyes ércekből azok kiége¬ 
tése előtt próbákat venni nem szokásos. A kemencék, melyekben a 
kokszszal kevert ércek kiégettének, igen hiányos eredményt szolgál¬ 
tatnak. S i e v k i n g állítása szerint újabb higanyextrahálási módszerek 
behozatala Californiában ez ok folytán rendkívül meg van nehezítve, de 
figyelembe ajánlja az ő módszerét, mely által ez említett hátrányok 
nagy része el van hárítva, s e mellett egyidejűleg azon rendkívüli előny¬ 
nyel bir, hogy a higanymérgezések minden lehetősége általa megakadá- 
lyoztatható. 
Ha finom porrá törött cinnober réz, vagy valamely rézötvény vagy 
horgany jelenlétében a rézchlorür sósvizben való oldata behatásának té¬ 
tetik ki, az setben a higany reducáltat ván a rézzel összekapcsolódva egy 
amalgamot képez, melyből igen könnyen leválasztható. A Ne\v-Almadeir 
Mine, American-Mine, Sulphur-Bank-Mine és Rattlesnake-Mine érceivel 
tett kísérletekből kitűnt, miszerint a higanyveszteség ezen eljárás mel¬ 
lett szerfelett csekély s 5 egész 2°/ 0 -ig szorítható le, ha az érc elég- 
finom por-alakkal bir. Az ércek fahordókban öntetnek le a megmelegí 
tett oldattal s hozzáadatván a réz, a hordók 12 óra hosszat forgattatnak, 
a midőn a folyamat be van fejezve. Az amalgam felbontása ezután ép 
úgy történik, mint az arany és ezüstnél. A mi a kivitel költségeit illeti, 
legnagyobb értéket képvisel az érc megőrlése és az e mellett veszen¬ 
dőbe menő réz mennyisége. Az érc őrlésének költsége mindig ugyanaz, 
a rézveszteség azonban pusztán azon higanytól függ, mely az ércekben 
foglaltatik s mi átlagban az érc összes súlyának körülbelül 40%-ára te¬ 
hető, úgy hogyha a réz értékét a higanyéhoz úgy viszonyítjuk, mint 1:4, 
az esetben a felhasznált réz értéke a nyert higany értékének jóformán 
10%-át teheti ki. 
Erre nézve P a t e r a a következő észrevételt teszi: Ezen P. T. 
Sieveking által ajánlott módszer az ezüstére- amalgamatiónak utánzása, 
mely felületes megtekintésnél a két folyamatnak látszólag nagy hasonla¬ 
tossága mellett jó eredmény nyel is kecsegtet, azonban a részleteknek 
pontosabb tekintetbevétele alkalmával a hasonlatosság mind inkább és 
inkább eltűnik, s ezzel együtt a folyamat előnyös kivihetőségének re¬ 
ménye is elvész. 
A rézchlorür sósvizben való oldatának hatása a finomul eloszlott 
cinoberra igen lassú, s a réznek a higanychloriirre való behatása sem¬ 
mikép sem mondható valami rendkiviil erélyesnek. Ha tiszta fémes rezet 
finom poralakú cinnober-érccel s rézchloriir-tartalmú konyhasó-oldattal 
hozzuk össze, az esetben a réz lassanként bevonódik ugyan amalgam- 
réteggel, azonban a higanynak tetemes része fekete por alakjában le¬ 
válik s a képződött, rézkéneggel együttesen visszamarad. 
Az amalgammal bevont réz a még változatlanul maradt higany-chlo- 
rvirre, mint látszik, vagy semmi vagy csak igen csekély hatást gyakorol. 
