142 
továbbá azt bizonyítják, miszerint a Duna nyugat felé foly¬ 
ton halad előre, azaz jobb partja felé dolgozik. A Dunának 
e jobb partja felé való törekvése a legtöbb folyamszelvényből 
is kivehető, a mennyiben ezekből látni, miszerint a medermé- 
lyesztés s ennélfogva a nagyobb áramlat is a jobb oldalon 
észlelhető, dacára annak, hogy a jobb partszélek nagyobb 
tömöttségiik következtében — mint föntebb már említém — 
nagyobb ellenállást gyakorolnak, mint a lazább anyagból al¬ 
kotott bal partszélek. 
Hogy a Dunának e jobbra való oldalas haladása 
nem csak felette nagy időszakok letelte után megfigyel¬ 
hető, ezt bizonyítják azon érdekes adatok is, melye¬ 
ket Szabó tnr. úr előbb említett pályanyertes müvében kö¬ 
zöl. E közlemények szerint fönnmaradt Budapestnek egy 
1649-ben készült helyrajzi térképe (Marsigli Danubius Panno- 
nico-Mysicus 1726), melyen egy Dunaág rajza látható, mely 
a várost kelet felé ivalakban övezvén, ezt mint eredetileg 
egy Duna-szigetre épülve tünteti fel. E Dunaág nem messze 
Pesten felül ágazott el a főfolyamból, s mintegy Soroksár 
felett egyesült vele ismét. 
E régi Dunaág egy részét Szabó tnr. Pest és 
Csömör között figyelte meg. Ugyanezen adatokból tud¬ 
juk továbbá, miszerint azon Dunaág, mely Ó-Buda s 
a hajógyár-sziget közt foly, szintén csak legújabb 
időben lépett ez útjára, minthogy ez ág vizének szin- 
tája alatt 7—12 láb széles falat rejt, mely egész az átel¬ 
leni szigetig nyúlik, s egykor Aquincum római várost körité. 
A Duna ilyféle természeti jelenségei mind fel- mind 
lefelé ismeretesek, mind biztos jelei lévén annak, miként e 
folyam jobbra rombol, balra pedig épít. Bal oldalán sekély, 
a jobban meredek. Kivételeket csupán ott találunk, hol a 
partok földtani alkata a pusztítás elé nagyobb akadályt 
gördít. 
Ily ellenállásra képes nyúlványokat, melyeket Suess, 
miután a Duna mentét igen találóan egy hosszának több 
pontján felfüggesztett lánchoz hasonlít „felfüggesztési pon¬ 
tokénak nevez, többet is találunk a bennünket jelen- 
