146 
sak arra, hogy a folyam elvadulását gyorsítsák, és ennek 
következtében a víztömeg lefolyás! sebességét évről-évre 
csökkentsék. 
Hogy a mondottakat igazoljuk, nézzük a földtani 
térképet, melyet nagyon tisztelt barátom, Hofmann Károly 
tudor, m. kir. főgeolog, az 1868. év nyarán ismert pon¬ 
tossággal készített. 
Az Óbuda s Ercsi közt fekvő Duna-meder képének 
ecsetelésére elégséges, ha jobb partján az eliez csakis legkö¬ 
zelebb helytálló lerakodások földtani alkotását tekintjük, s 
kutatjuk: vajon mily viszonyban állanak c rétegek a Duna 
balpartján képviselt lerakodások-, s így magához a folyam med¬ 
rét képező rétegekhez. 
A jobb part hosszában, Albertfalváig az oligocén két 
emeletét váltakozva látjuk fellépni, melynek anyaga jobbára 
márga- s agyagból, áll, s ennek megfelelőleg úgy a tudo¬ 
mányban, mint a gyakorlati életben is budai márga és 
kis-celli tályag név alatt eléggé ismeretesek. A balparton 
a pesti területen sehol sem látjuk c rétegeket fellépni; van 
azonban elég hiteles adatunk, melleket fúrások s ásatások 
által nyertünk, arra nézve, hogy legalább a kis-celli agyag 
bizonyos, a parttól befelé folyton növekedő mélységben itt 
is feltalálható. 
Itt csak néhány ily feltárásra vonatkozó adattal szol¬ 
gálok: a Duna medrét illetőleg a Mavgithid, lánchid- 
és összekötő hidra utalhatok, melyeknek oszlopai mind a 
kis-celli agyagban állanak. A margitszigeti ártézi kút fúrása 
alkalmával Zsigmondy Vilmos úr 4° 3' vastag iszap-, 
homok- s kavicsból álló réteg átmélyesztése után szintén 
ezen képletre akadt. Meg kell továbbá jegyeznem, hogy e 
lerakódás a városligeti mély fúrásnál szintén eléretett, de 
ez esetben az oligocén rétegek sokkal jelentékenyebb mély¬ 
ségben (300') fekszenek, miből láthatni, hogy a szóban forgó 
képlet a budai hegységtől kifelé dűl, s igy a Duna jobbra- 
türekvésével ellentétesen hat. 
Albertfalvától Promoutor mellett egész Ercsin tálig csak 
a neogen képződmények tagjait észlelhetjük, sor szerint: a 
