304 
utóbbi helységnél a stájer határt haladja át. Különösen ne¬ 
vezetes itt a congéria-emelet legmélyebb rétegeinek palSon- 
tolegiai jelleme. Ezen rétegek csak a terület nyugati részé¬ 
ben bukkannak napfényre, hol a rokonéi hegység nyugati 
szélétől, Drumoly és Tarosa mellett, az imént említett hely¬ 
ségek területén át nyugat felé egészen a szomszédos stájer 
területbe biztosan követhetők. 
Ezen, világosan a congéria-emelet legmélyebb, köz¬ 
vetlenül a kétségtelen szármáti rétegeken, vagy a régi kris¬ 
tályos alaphegységen nyugvó rétegek itt mindenütt igen ál¬ 
landó faunát zárnak körül, mely Sz.-Elek, Vörösvár és 
egyéb pontokon „a brunni fauna“ által jellemzett felsőbb 
congéria rétegekétől eltér; ellenben azonosnak látszik azzal, 
melyet Hoernes a bánsági határőrvidéki legmélyebb congé- 
ria-rétegekbeu, és legújabban Böckb Pécs vidékén szintén 
az emeletnek közvetlenül a szármáti rétegek fölött követ¬ 
kező határrétegeiben ismert föl. 
Itt számtalan osztrakúda-héjacskán kivid, szármát ala¬ 
kokra igen emlékeztető apró cardiumok, egy — úgy lát¬ 
szik — a congéria banaticával (R. Horn.) azonos kis con- 
géria-faj, egy planorbis, szóval alakok összlete találkozik 
mely teljesen arra emlékeztet, a melyet Böckb Pécs vidéke 
idézett rétegeiből gyűjtött és imént megjelent munkájában 
ismertetett. 
A szóban forgó rétegek petrographiailag is különböz¬ 
nek némileg az emelet felsőbb, uralkodólag homokos rété 
geiiől annyiban, hogy az előbbiek alkotásában képlékeny 
tályag és fehéres, homokos márga-fekvetek meglehetős részt- 
vesznek, melyek csillámos és tübbé-kevésbbé agyagos ho¬ 
lmikkal s kavics-fekvetekkel váltakoznak. 
A congéria-emeletnek imént tárgyalt alsó osztálya fölött 
következő rétegei, a vizsgált területen átalában igen szegények 
kövületekben; néhány pont (Alkó és Szabinak mellett), me¬ 
lyek az összlet egy középső szintájákoz látszanak tartozni, 
