324 
gának eredetére nézve Murray a tengerekben csakugyan 
igen elterjedt vulkáni salakokra és tajtkövekre hivatkozik, 
mihez még a szelekhordta vulkáni hamu és talán bizonyos 
világtérbeli (cosmicus) por is járulhat. Ez utóbbi tényezőre 
utallna az iszap vegyelemzésében kimutatott fémek sora: 
réfc, kobalt, nickel, vas és mangan, tehát a meteoritok féméi. 
Megemlítendő még a barnakő- vagyis mauganhyperoxyd nagy 
elterjedése minden tengeri lerakódásban, majd apró szemcsék 
alakjában, majd mint a nagyobb testek bekérgezése. 
Kétféle irányban fontos még azon észlelés, melyszerint 
a mély tengerek fenekén állítólag tartózkodó eleven proto- 
plasma, a híres Bathybius, nem egyéb volna mint a kéusa 
vas mésznek pelyhes csapadéka. 
Sclnn. Tschermak: Mineralogisclie Mittlieil. 1870. 1. Heft. 
1. A p y r i t r ő I. Ejszakkeleti Karinthiában, W a 1- 
d e n s t e i n helységnél a délfelé lejtő csillámpalában be¬ 
ágyazott szemcsés mésznek fék iijében egy helyütt elég 
hatalmas, leveles szövegű hámatit, mint vascsillám fordul 
elő. A hamatittömzsben csillámpala darabok találtatnak, 
melyekben ]) y r i t krystályok, majd fehér ankerit krystá- 
lyok jelennek meg. E p y r i t krystályokról és átalában a 
pyritről R. Helmhacker a fentidézett folyóiratban a kö¬ 
vetkezőket közli. 
A bennőtt pyritek legtöbbnyire krystályok, és pedig 
csoportokban; nagyságuk borsó-ökölnagyságú. A krystály- 
lapok mindig érdesek, bírnak azonban egyes fénylő foltok¬ 
kal, a combinatióélek nem élesek, a kisebb lapok legüm- 
bölyödöttek és egymásba átmenők. Mihelyt azonban érint¬ 
keznek az ankerittal, simák, meglehetősen egyenes sikúak, 
erősen fénylők, határozott élekkel bírókká lesznek ; tükrö¬ 
zésük ekkor oly kitűnő, hogy még a mikroskopikus kicsiny- 
ségii lapok is megvizsgálhatok pontosan. Mivel az ankerit 
