9 
egészen épek, mert daczára fényűknek az újak között gyakran szétmor- 
zsoIhatok, és az ilyenek a meghatározásnál nem igen vehetők számba. 
llia falu felett az északi oldalon le jőve folyvást Biotit-Amphibol- 
Kvarcztrachyt van, de a Szitnya vagy középmagasságában réteges Tra- 
chyttufa is fordul elő, melynek törmelékei között van Augittrachyt is, 
következőleg ennek képletéhez tartozik. Az itt ott kiálló s szálban levő 
kőzet között olyan Biotit-AmphiboLKvarcztrachytot is találtam, mely a 
normál állapothoz elég közeli áll, a Földpátja ennek is hol Andesin, 
hol Labradorit (lööj) az alapanyag sűrű vörhenyes-fekete. Lejebb érve 
az éjszaki oldalon Vozarova fogadó közelében a Biotittrachyt zöldköves 
hol zöldebb, hol barnább árnyalatban, de a typus nem változik. A Bio- 
titon kivid az Amphibol is igen fénylik, a Földpát és Kvarcz is jól ki¬ 
válnak a fénytelen csaknem földes alapanyagból (löTj). Tovább haladva 
a Szitnya ENy. tövében az u. n. szitnyai remanentialis mezőn ütöttem 
le egy igen szép Biotittrachytot. Az egyes elegyrészek között kiváló 
nagyságú a fekete fényes Biotit és az Amphibol, melyből már rozsda¬ 
veres romok is láthatók a nagyobb számú ép példányok között. A 
Kvarcz borsónyi sőt nagyobb szemeket képez, a Földpát is nagy s gyak¬ 
ran ikerrovátkos. Lángkisérletileg vau Labradorit és Andesin. A mi- 
kroskop ezen diagnosist még annyiban egészíti ki, hogy az alapanyag¬ 
ban Chlorit képződést mutat ki, valamint a kevés Magnetit között igen 
ritkán olyat, melynek egyrésze Pyrit. (168.,). 
Itt körülbelül vége van a Biotit-Amphibol-Andesin-Labradorit- 
Kvarcztrachytnak, mert leérve a völgybe és Vezarovától bemenve Szit- 
nya-Stefultó faluba sok nagy tuskóban hevert az Augittrachit a maga 
teljes épségében, és így egészen normál állapotban; ellenben EK-nek 
még tart, vannak régibb példányaim Lintich és Szent-Antal tájáról, 
azok Biotit-Amphibol-Labradorit-Andesin-Kvarcztrachyt. 
Vulkáni képletek táján alig van valami fontosabb, mint az áttö¬ 
rési viszonyok megállapítása, mert a chronologiai sorrend megállapítása 
főleg ezen alapszik. Lássuk miként volt eddig tárgyalva a Szitnya az 
irodalomban. 
B. Andrian (1866) *) mint a legújabb így nyilatkozik: ..Üas Le¬ 
stem des Sittnaberges bildet eine beli- oder dunkelgrüne (frundmasse, 
welche aus einem innigen Gemengé von Feldspath und Hornblende be- 
steht, darin ausgeschieden sind meist liellglanzende scharíbegrenzte 
Krystalle von Oligoklas und in geringerer Menge Krystalle von Horn¬ 
blende. Das Gestein zeigt überall sehr vollkommen plattige Struktur 
*) Jahrbuch dér k. k. geol. Keichsaiistalt. Bánd XI. p. 37H. 
