20 
eltekintve attól, hogy a lösznek petrograpliiai minősége is a többi, ré¬ 
gibb vagy újabb tólerakódásokétól egészen elüt. 
A legnagyobb tetszésben részesült Lyell nézete, hogy a lösz az 
évenként kiáradó nagy folyamok iszaplerakodásaiból ered. Ugyanis 
Lyell az egyedüli geolog, ki ebbeli nézetének támogatására jelenkori 
folyamatokra utal, t. i. a Missisipi, a Nílus s a-Ganges iszaplerakodá¬ 
saira ; a Ganges lerakodmányai abban hasonlítanak a löszhöz, hogy te¬ 
temes vastagságban rétegezés nélkül lépnek fel, s hogy helyenként 
szárazföldi csigák tömeges héjjait tartalmazzák. Valamint a Ganges- 
iszap főleg a Himalaya jégáraiból ered, úgy az európai, főkép a rajna- 
völgyi lösz anyagát is a negyedkori nagy jégáraktól származtatja Lyell. 
Fölteszi, hogy a jégárak legnagyobb kifejlődése után általános európai 
siilyedés állott be, még pedig úgy, hogy az Alpok vidéke nagyobb 
mérvben sülyedett, mint az északi vidék; ez által a folyók ereje csök¬ 
kent s az előbb képződött kavicstelepek fölé finom iszap rakódott le. 
A második jégkorszakot jelző újbóli emelkedés a mélyebb vidékek lösz¬ 
telepeiben kimosatásokat, de magasabb völgyekben új löszlerakódásokat 
okozott. Nincs kétség, hogy az emelkedések s sülyedések czélszerűen 
rendezett változtatásával a rajnai lösz fekvését kimagyarázni lehet, de 
már bonyolódottabbá válik a dolog, mihelyt a dunavölgyi löszképletre 
is tekintettel vagyunk s abban a körülményben, hogy Lyell a Kárpátok 
északi szélén lévő löszlerakodást kétségbe vonja, a magyarázat ne¬ 
hézségének a lehetetlenség némi beismerését láthatjuk talán. Hátha 
még az ázsiai roppant löszterületekre tekintünk, melyek határain még 
a jégárak működésének nyomaira sem akadtak! A Ganges-alluviu- 
mok, hogy mennyire hasonlítanak petrographiailag is a löszhöz, azt 
Lyell épen nem mondja, és ismertebb folyóink áradmányait vizsgálva 
azt találjuk, hogy ezek sem összetételre, sem szövetre nézve nem hason¬ 
lók a lösznek mészben gazdag s laza szerkezetű anyagához. Azonfelül 
szem előtt kell tartanunk, hogy e példaképen felhozott áradmányok a 
Missisipi, a Nílus s a Ganges alsó folyása körül, az alföldeken terűinek 
el, holott Lyell elmélete szerint a lösz épen a felsőbb folyórész körűi 
képződött volna. Már pedig az, a mit a havasokból eredő folyók mai 
nap leraknak, az semmikép sem lösz, hanem rendesen jól rétegezett 
sűrű agyag. 
Lyell nézetéhez Suess is csatlakozott, csakhogy ő a lösz lerakodá¬ 
sát nem időszaki áradásokban, hanem édesvízi tavak egész láuczolatá- 
ban eszközölteti. Itt, mint mindenütt, az anyag egyformasága oly vas¬ 
tagságban s a rétegek teljes hiánya nehezen legyőzhető ellenvetést rejt 
magában. E nehézséget csak azok kerülték ki, a kik, mint Gümbel, hir- 
