22 
gertől elzárt területeket természetesen leginkább csak a nagy földrészek bel¬ 
sejében találunk, főkép ott hol a legmagasabb hegylánczok helyzete olyan, 
hogy a meleg tengerekből, vízgőzzel terhelten felszálló légáramlatokat fel¬ 
fogják s nedvességüktől megfosztják, úgy hogy amedenczére csak száraz 
meleg szelek jutnak. — Ily kontinentális száraz kiima alá eső elzárt meden¬ 
céének mi lesz a sorsa az évezredek hosszú során át? Megtartja-e eredeti kül¬ 
alakját, domborzatát ? Bizonyára nem; mert reá is mint minden szárazföldre 
a légkör romboló tényezői, az éleny, a szénsav s a nedvesség együttesen hat¬ 
nak s kőzeteit törmelékké s porrá zúzzák, s ezen anyagok tovaszállitásáröl 
itt is a folyóvíz s a szél gondoskodik. De a szabad lefolyással biró s az 
elzárt területek között a lényeges kiilümbség az, hogy amazokból a 
törmelék nagyobb része, a folyók által a tengerbe szállitatik, itt pedig 
magában a medencéében maradván annak fenekét lassan feltölti. Az 
elsőben a folyóvizek mind mélyebb vidékre jutván, mechanikai erejüket 
egyhelyt mély bevájásra, máshelyt feltöltésre használhatják, a lejtésnek 
folyton megújúló változatosságához képest. Az elzárt medenczékben a 
törmelék megmaradván, a mélyebb pontokat csakhamar kitölti s a lej¬ 
tés kiilömbségeit kiegyenlíti. így a folyóvizek saját munkájuk által 
gyöngítve mechanikai erőfejlesztésük föltételeit, végre a területnek kez- 
detleg változatos domborzatát mindinkább kisimítják s egyforma haj¬ 
lású medencéét állítanak elő. Ha most még meggondoljuk, hogy ily 
elzárt medencééből a környező kőzetek vegybomlásából származó oldé- 
kony sók sem távozhatnak el, úgy mint a nyílt vidékekből, hanem 
az idők hosszában összegyiilemleuek, a talajt áthatják s a tó vizét sóssá 
teszik; ha megfontoljuk, hogy a kiima szárazsága, melyet alapfelvétel¬ 
nek tekintettünk, e vidéken csak silány fünövényzetet bir előidézni, 
könnyen képzelhetjük, milyenné válik idővel ezen elzárt medencze ; 
egyhangú, szegény, terméketlen sósivatag lesz belőle, melynek lomha 
patakjai majd a homokban elenyésznek, majd egy kisebb-nagyobb sós- 
vizű tóba ömlenek. Ilyen Középázsia nagy vidéke, ilyenek azon óriási 
só-sivatagok, melyeken csak gyér nomád lakosság bir megélni, lege¬ 
lőről legelőre vándorolva s időnként pusztító sáskaseregként a gazda¬ 
gabb s polgárosodottabb szomszéd tartományokra szakadva ; ily vidék 
volt valószínűleg nemzetünknek őshazája is. Ámde ha a sivatagon a 
folyóvíz geológiai hatása csak jelentéktelenül nyilvánulhat is, azért a 
légkörbeli tényezők működése nem szűnik meg : a medencéét környező 
kopár sziklafalak folyton ki vannak téve a meleg, a fagy s a nedves¬ 
ség hatásának s a linóm detritust, mely így keletkezik, részint az eső 
részint a szél körülhordja a sivatagon. Az oldható sók az esővízzel 
a talajba szivárognak vagy a patakból a központi tóba kerülnek, a 
