23 
finom por pedig, melyet a szél ragadott fel, a fűszálakra liúll s köztük 
lassan felhalmozódik. Magok ezen fűszálak gyökerei a talajvízben foglalt 
sókat felveszik, s midőn elhamvadnak, hátrahagyják. Három tényező van 
tehát, mely a sivatagok talajának lassú, de folytonos növekedésére közre¬ 
működik : az eső, a szél és a növényzet, miközben a sósvizű-tónak feneke 
is mindinkább emelkedik. Lassúsága daczára e folyamat az évezredek 
során át nagy eredményeket bír felmutatni. 
Ilynemű száraz lerakodmánynak körül-belül a lösz tulajdonságaival 
kell birnia ; finom anyagnak laza összchalmozása lehet csak, melyben 
a növényzet tinóm gyökér szálai többé-kevésbé függőleges csövecskéket 
képeztek ; a gyökerek el rothadásakor körülöttük szénsavasmész rakodott 
s igy keletkeztek azon finom gyakran hajszálnyi mészcsövecskék, melyek 
a lösznek oly jellemző vonásaként tűnnek fél. A lösz egyneműsége s 
rétegezés-iiiánya szintén ezen lerakodmányok könnyen érthető tulajdon¬ 
sága lehet, mert a nevezett agentiák ereje az évszakokkal s időjárással 
változhatott ugyan, de az anyag, melyet képeztek mindig csak ugyanaz 
lehetett: a legfinomabb porladók. 
Beállhattak oly időszakok — talán nedvesebb időjárással, — 
melyekben a száraz lerakodás folyamata többé-kevésbé megakadt, és a 
felszín hosszabb ideig állandó maradt. Ekkor képződhettek ama föntebb 
említett álrétegek vagyis szögletes kődarabokból s márgaconcretiókból 
álló fekvetek az által, hogy a környező hegységről a záporesők azelmálás 
által lazává vált szikladarabokat a lejtőkön lefelé tolták s hogy a szénsa¬ 
vas sók bizonyos, a felületen lévő vonzó pontok körül csoportosulhattak. 
A mondottakhoz képest egy régi sivatag medencze keresztmetszete 
igen egyszerű képet nyújt : a medencze legmélyebb pontja fölött réte¬ 
ges lerakodás váltakozó szélességben, a tó időszerinti vízállásához ké¬ 
pest, emelkedik ; a többit egynemű laza, finom lerakodmány tölti be, 
melyben az alaphegységtől gyenge lejtéssel s váltakozó távolságig lehú¬ 
zódó rétek bizonyos osztályozást képeznek. A felszínen ezen szerkezet 
nem mutatkozik, a lerakodás egyformasága minden természetes feltá¬ 
rást kizár s a sivatag talajának belsejét egyhangú gyöpréteg rejti sze¬ 
münk elől. 
De tegyük fel, hogy a földrész éghajlatában változás áll be, hogy 
bármely oknál fogva az évi esőmennyiség emelkedik s végre az elpá¬ 
rolgást felülmúlja. A sivatag talajában ekkor a víz mindaddig felszapo¬ 
rodik, míg a medencze szélein a legmélyebb ponton, de talán még a 
száraz lerakodmány burka alatt, kifolyást talál. Ekkor azután nagy¬ 
mérvű kimosatás veszi kezdetét, s míg a kifolyás csatornája mind mé¬ 
lyebbre vésődik, addig a laza talajban mély vízmosások támadnak, 
