121 
teményt összeállítani, /melynek egyes példányai a kiképződési módban 
annyira eltérnek, hogy typikus képviselőknek mondhatók, és ha ilyenek 
szerint teszsztik a leírást, ezeket mindmegannyi külön korú s külön ere¬ 
désit képleteket lehet kitüntetni; de egészen máskép áll a dolog, ha az 
ásvány-associátiót veszszük kiindulásul, és magában a természetben, ezen 
a nagyszerű feltáráson végig járva, észlelünk, ekkor a legfinomabb ár¬ 
nyalatú átmeneteket látjuk; egyszer a normál Syenit csak egy lehelletét 
kapja a zöldkövességnek s tovább haladva, azt ismét egészen épnek ta¬ 
pasztaljuk; másutt az elváltozásnak kezdetén nincs megállapodás, ha¬ 
nem jellemző u. n. Dacittá és Zöldkővé lesz. Mindezt szem előtt tartva, 
világos, hogy genetikailag külön Syenit-, külön Dacit- s külön Zöldkő- 
képletről nem szólhatunk, hanem ugyanazon kőzet különböző fokú olyan 
módosulatáról, melyhez az első lökést egykor a vulkánismus activ ko¬ 
rában a solfatarai működés adta; azután a víz vette át s folytatja je¬ 
lenleg is. A solfatarai működés egyebek közt a fém-impregnátiót idézte 
elő, s ezt utólag főleg a víz telérekben összehozta. E mellett a sokféle 
anyag, mely a kőzet-complexet képezi, utólagosan igen változatos subaeres 
metamorphismusra is szolgáltatott alkalmat. 
A mi a kőzet nevét illeti, azt az irodalomba Esmarék, még pe¬ 
dig mesterének, Werner-nek befolyásával vezette be, ő azt 1798-ban 
megjelent munkájában*) Syenitporphyrnak mondotta. Egészen helyesen 
felismerte a Földpáton kivid az Amphibolt, Biotitot és Kvarczot; a többi 
kőzetről véleménye az volt, hogy azok ennek módosulatai. Ben dánt**) 
Alsó-Hámornál Gránitról szól, melynek Csillámja gyakran steatites; de 
nem messze onnét átmegy szép Syenitbe. Hangsúlyozza azonban, 
hogy a Gránit csak módosulata a Syeuitnek s abban különbözik, hogy 
az Ampbibol fogy a nélkül, hogy végkép elenyésznék. Állítja továbbá, 
hogy a Syenit Zöldkővé változik s azért Zöldkőporpkyrnak is mondatik. 
Pettko Syenit-, Gránit- és Gneiszről szól, diagnosist nem közöl, ha¬ 
nem az elkülönítés lehetőségét vitatja. An.drián ugyanazon neveket 
említi, de az elkülönítés mellett nem szól, hanem azt mondja, hogy a 
schüttersbergi Syenit a vichnye-selmeczi út több pontján paláskőzetekbe 
átmenetet képez; mig az O-Antal-támában egy durvaszemü Gneisz a va¬ 
lódi Syenittől külön vált tömegben jön elő. Említi továbbá, hogy ezen 
kőzet az abban igen nagy számmal fellépő Zöldtrackyt-telérektől csak 
nehezen különböztethető meg, a felismerésre a veres Ortboklasz szolgál, 
mely a Syenitben megvan, a Zöklkőtelérekben hiányzik. Lipold (1867) 
*) Kurze Beschreibung einer mineralogischen Reise dúrcli Ungarn, Sieben- 
bürgen und das Bánát. Freyberg. 1798 
**) Yoyage min. et geol. 1822. I. 249. lapon. 
9 
