141 
Coll. a Karolina-szigetekről és az Antillákról, továbbá a Pterocarpus 
Fischeri Gandiu (Pt. indicus a tropikus Ázsiában), melyekről egyelőre 
többet nem mondhatok. 
IRODALOM. 
Az átalános s főleg a magyar kristálytani szakirodalom és a 
„Magyarhoni Anglesitek.“ 
Magyarhoni Ang/esitek. Székfoglaló értekezés Dr. Kreuner József Sándortól. (Ért. a 
term. tud. kör. Kiadja a m. t. Ak. Vili. köt. VIII. szára. 1877.) 
A szorosan vett kristálymorlologia épen nem tartozik a mineralogok 
kedves témái közé. Már Werner Ábrahám Mineralogiájának fordítá¬ 
sában mondja Benkő Ferencz*): „Eleitől fogva, ezeknek a’ Kristálly- 
formáknak Meghatározásokkal igen restül,bántanak az Írók, a’midőn 
azokat tsak az ő kitettzőbb óldalokról és szegeleteikről írták meg, a mel- 
lyeknek pedig oldalakat és szegeleteket megszámlálni bajosabb volt, azo¬ 
kat átallyába tsak sokszegüeknek nevezték, a mely név alatt kiki azt 
érthette a mit akart.“ 
Maga a Kristálytan is öszeségében mostoha gyermeke volt a ter¬ 
mészettudománynak a legrégibb időktől kezdve. Hogy mily fogalmat 
tápláltak a kristályok felől a középkorban, -— mert az ókor legműveltebb 
népei, a görögök e tárgyban a nait szemléletek színvonalán felöl alig 
emelkedtek, — legjobban mutatja a híres Paracelsus Theophrastusnak 
(f 1541. Salzburgban), e minden idők legbámulatosabb szédelgőjének 
következő nyilatkozata: „A kristályok és a beryllek, valamint a citrinek 
is a hócsillagokban születnek. Ezek kettős csillagok, melyek havat és 
fagyot tartalmaznak, a hol tehát egy ilyen csillag van : az igen köny- 
nyen állít elő egy kristályt . . . 
Az okszerű vizsgálatok ideje csak 1670 körül következett el, mi¬ 
dőn Bartholin Erasmus először kimondá az akkor fölfedezett izlandi 
mészpát tanulmányozása után a kettős fénytörés tételét. A kristálytan 
rohamos fejlődése, századunkhoz közel esik és csak napjainkban éri el 
azon átalános magaslatot, melyet társtudományai már azelőtt elértek. 
*) A köveknek és értzeknek külső megesmértető jegyeikről etc. Kolos’váratt 1784. 
