E század második tizedéig összesen 239-re *) tehető azon szaktudó¬ 
sok száma, kik a legrégibb idők óta a kristálytan művelésében fáradoz¬ 
tak. Ezekből túlnyomó szám, közel 90, a német nemzet férfíai közöl 
került ki, a többi az ókor népei, továbbá a francziák, angolok, svédek, 
olaszok között oszlik el. Magyar szerzőt hiába keresnénk, magyar nyel¬ 
ven írott eredeti munkát még kevésbbé. 1786-ban jelent meg Benkő 
Ferencz „Magyar Mineralogiájá,“ de ebben a leíró kristálytan alkalma¬ 
zása a legkisebb térre van szorítva a többi fizikai tulajdonságok mellett; 
átalános részről szó sincs. 
De ez is valami és legalább tanúbizonyság az akarat mellett. 
Csakis az alig múlt évtizedben jelentek meg először magyar nyelven 
kristálytani vizsgálatok és míg ezen a téren a külföld napjainkban 
is számos munkaerővel rendelkezik, addig nálunk a szigorú kristály- 
morfoiogia első képviselőjét dr. Krenner Józsefben találjuk, kinek 
midőn „egy harmadkori magyarhoni Trachyt földpátjáról" szóló érte¬ 
kezését a kir. magy. térni tud. társ. pályadíjjal kitüntetné (1867.), 
a bírálat nyíltan kimondja, hogy szerző egy eddigelé nálunk teljesen 
parlagon fekvő térre lépett. Midőn a jelen alkalommal akadémiai 
székfoglalójának ismertetésébe fognánk, szükségesnek láttuk kiemelni az 
elmondottakban specziális elmaradottságunkat és ennek kapcsában föl¬ 
jegyezni az utókor számára, hogy dr. Krenner első ismerteié meg a 
a külfölddel és alapitá meg a magyar tudományos kristálymorfologiai 
szakirodalmat. 
Ezeket előre bocsájtva hazaűui örömmel üdvözöljük a „Magyar¬ 
honi Anglesit ek“ megjelenését. Az első magyar mű ez, mely egy 
ásványfajt kristálytanilag a magyar irodalom számára teljesen létre¬ 
hozott. 
Az értekezés terjedelme egyébként két ív és az anyag terjedelme 
daczára ezt napjainkban anyival inkább fogadhatjuk örömmel, mert a 
„tudományos szószaporítás“ ha valaha hazánkban virágzott, úgy meg¬ 
győződésünk szerint napjainkban a legjobban. 
A magyarhoni Anglesitek leihelyeiül Moraviczát, Dognácskát, 
F e 1 s ő b á ny át, Bors a b á n yát és Fii át mutatja ki szerző, mig Mol- 
dova és Uj-Sinkát kétségbe vonja. 
A megvizsgált anyagon 7 új alakot födözött fel és így jelenben 
az Anglesit összes alakjainak száma 43-ra rúg. Az Anglesit tengelyvi- 
szonyainak értékét a Kokscharow által meghatározott értékkel (a : b : 
) Dr. C. M. Marx. Geschichte dér Krystallkunde. Carlsruhe u. Baden. 1825. 
