tat. *) Természetes következménye ennek ezután az, hogy a talaj 
nedvesség! viszonyai is egészen mások lesznek; a fölvett eső hamar fog¬ 
az átmelegedett mészkövön elpárologni és igy mindig „száraz mésztalaj" 
fog maradni. Tény továbbá az is, hogy a nálunk is mésztalajon előfor¬ 
duló növények a mediterrán-területen megváltoznak. Ossero szigetén mi¬ 
dőn először találtam a nálunk közönséges fagyait, első pillanatra idegen 
növényt véltem benne látni. Bőrnemű fényes levelei voltak. De mások 
is, melyek lombjaikat nálunk ősszel levetik ; megtartják azt ott az 
új lomb fejlődésének időpontjáig. Ezen tapasztalatokat megerősítve ta¬ 
láltam Freyn legújabban megjelent művében is. (Die Flóra von Südistrien.) 
Fuchs tapasztalatait különösen a phytopalaeontologiára nézve tartja 
fontosnak. Ha t. i, valamely flóra keskeny, bőrnemű örökzöld levelekkel 
biró fákból vagy széles, hártyás, nyárizöld levelekkel biró fákból áll, 
ezt ama flóra korának meghatározásánál alapkritériumnak szokták tekin¬ 
teni. Ha azonban a mint a szóban levő értekezés mutatja, kitűnik, hogy 
bizonyos körülmények között különböző jellegű flórák egy időben és 
egy területen fordulnak elő, akkor világos, hogy a fossd flórák megíté¬ 
lésénél szokásos vezérpontokat meg kell változtatni, minthogy az éghaj¬ 
lat mellett még a volt terület geológiai alkotását is ligyelembe kell venni. 
E tekintetben Fuchs bizonyítékokat is szolgáltat. Kumi és Sinigaglia 
fossil flórái nagyon eltérnek egymástól; de az elsőnek lignitrétegjeit egy- 
idejüeknek tartja az utóbbi rétegeivel és e feltűnő jelenséget akként 
magyarázta meg, hogy az alaphegység (Gfrundgebirge) Kuminál liippurit- 
mészből, Sinigagliánál azonban flyschből áll; továbbá mindenütt, bol 
a fossil flóra keskeny, bőrnemű levelek által van képviselve (Háring, 
Sotzka, Monté Bolea, Monté Promina, Kumi), a legközelebb levő hegy¬ 
ség tényleg mészből áll. A párisi és londoni medenczék fossil flóráiban 
ezen levélalak már háttérbe szorul és Éjszakamerika nyugati államaiban, 
melyeknek talaja majdnem kizárólagosan őshegységből és homokkőből 
áll, valamenyi fossil flóra a legidősb kréta flórától a legfiatalabb harmad¬ 
kori flóráig majdnem kivétel nélkül ugyanazon széles, hártyás nyárizöld 
lombleveleket mutatják, a mint ezek a mai vegetatioban uralkodnak. 
(Dr. Staub M.) 
*) Kiállhatatlanoknak mondják Fiume mellett a Recinayölgy mészkőházaiban 
lakók a nyári éjjeleket. St. 
