148 
A világrészek félremozditása a harmadkor óta. 
(0. Peschell: Neue probléme dér Vergleichende Erdkunde.) 
Ha egy térkéj en mindazon tengerpartokat, melyeken az újabb idő¬ 
ben sülyedés és szárazföld veszteség, valamint mindazon tengerpartokat, 
melyeken szárazföld gyarapodás vagy függélyes emelkedés észlelhető, 
ezen tünemény áttekintése szempontjából, különböző színű határokkal 
megjelöljük *), úgy tetszik, mintha e két törekvés egyensúlyt tartana 
egymással. A le- és felfelé irányúló mozgások kölcsönös kiegyenlítődé¬ 
sét már onnét is következhetni, hogy ugyanazon tenger partjainak men¬ 
tében az emelkedés gyakran sülyedésbe megy át vagy, hogy ha az 
egyik part emelkedik, az átellenében fekvő part stilyed. Az előbbi eset 
észak és déli Grönlandnál áll, a másik eset Neuseeland és Délameriká- 
nál, mely utóbbinak a chileniai széle emelkedik, a patagoniai pedig 
sülyed. Gyakran előfordúl az is, hogy az egyik tengerpart emelkedését 
kiegyenlíti egy átellenében fekvő szárazföld alászállása. A déli grön¬ 
landi sülyedésnek megfelel Labrador és Neulündland emelkedése. Scan- 
dinavia északi részének emelkedése, déli Svédországban már nemcsak 
sülyedésbe megy át, hanem Németország összes északi partjai hosszá¬ 
ban, valamint a Cimber félszigeten és Hollandiában is a szárazföldnek, 
és részben a függélyes magasságnak csökkenését tapasztalhatni. 
Egyébiránt itt igen különböző eredetű tüneményekről van szó. Ha 
különösen a vulkáni területek folyamataitól, mint sajátszerű helyi tüne¬ 
ményektől itt, az általános vizsgálódásnál, eltekintünk, végtére mégis 
azon eredményre jutunk, hogy a mostani emelkedések és siilyedések 
mindenütt ott mutatkoznak, hol a harmadból - óta a szárazföld előnyo- 
múlt, vagy visszahúzódott. 
A harmadkor óta ugyanis két irányban nyert a száraz tért, a 
mennyiben t. i. észak és nyugat felé igyekszik terjeszkedni, míg a jelen¬ 
legi szárazföld déli és keleti oldalán csupa eltűnt földrészek feküsznek. 
Az ó-világ keleti részében, valamint a déli tengerben egy nagy da¬ 
rab szárazföld sülyedt el, mit a korall-szigetek bizonyítanak, melyek 
Dana elmélete szerint még az egykori Cordillera szigetek csapásvonalát 
jelzik. Ezen világrész inkáb a déli, mint az északi félgömbhöz tartozik, 
s hihetőleg a régmúlt időben tetemesen a mai Délamerikához közeledett, 
s vele néhány növényalakot cserélt, mert Újseeland mai növényei, ki¬ 
véve az austráliaikat, sok hasonlatosságot mutatnak a délamerikai ala¬ 
kokhoz. 
*) Egy ily, meglehetősen teljes térképet Reclus közöl. La Térré tóm. I. p. 744. 
