149 
Austrália pedig valaha sokkal terjedelmesebb lehetett. Hogy Új- 
Guinea még aránylag rövid idő előtt, Tasmania ellenben régibb idő¬ 
ben hozzá tartozott, az tény. De kelet felé is vesztett kiterjedésében, 
mert ott nyúlik el az ismeretes és rettegett Barrie-zátony, melynek 
korallfalai tetemes mélységre lenyúlnak s a volt Kelet-Austrália part¬ 
vidékét tüntetik elénk. De ezen korallgáton túl is hemzseg a tenger 
keletre zátonyoktól, melyekhez nehány sziget is csatlakozik. Általában 
szigeteket nem nyugoti, hanem keleti oldalán észlelhetünk s itten jelen¬ 
tékeny távolságban nagyobb szigeteket is, melyekről gyanítható, hogy 
talán a harmadkor előtt hozzá tartoztak, mint pl. Űj-Caledonia *), és 
nagy régen maga Uj-Seeland is. 
Ázsia keleti partjának hátrahúzódását hasonlókép különféle jelek 
bizonyítják. Japán állatvilága azon következtetésre jogosít, hogy egykor 
a malayi-indiával jobban összefüggött mint most s azóta töpörödött össze 
mai térfogatára, jóllehet újabb időben, bála a körülményeknek, hogy 
egy vulkáni működés területén fekszik, az emelkedő szigetcsoportok közé 
számíttatik. Az Austrália és délkeleti Ázsia közti téren végbe ment folya¬ 
matok sokkal élesebben puhatoltattak ki. Austrália azon időben, mikor 
az ó-világot még az erszényesek lakták, szárazon függött össze Ázsiával, 
mely összefüggés a harmadkor kezdetén, vagy tán előbb lön megsza¬ 
kítva. De még azután is, mint már előbb kimutattuk, Jáva, Borneó, a 
malakkai félsziget és Sumatra egymásközt és az indochinai Ázsiával 
összefüggésben áltak, míg végre a szárazföld ott is szigetekké daraboló- 
dott szét. A délcbinai tenger talán egészben vagy csak részben egy har¬ 
madkori sülyedés eredménye, mert a kuautongi part mentében még 
most is tart a sülyedés. De vegyük jól figyelembe, hogy Ázsia összes 
keleti széle, valamint délkeleti része gazdag szigetekben és szigetcso¬ 
portokban már pedig valamennyi sziget siilyedésre és szárazföld-veszte¬ 
ségre mutat, kivéve a vulkáni területen nyugvókat. 
Az ó-világban azonban a legnagyobb változást északi Oroszország 
és az Uralon-túli Ázsiának növekedése idézte elő. Ott a tenger a kar- 
madkorban egészen a Baikal-tóig **), egy régi partfjordig és közel az 
Altai-begységig ***) nyúlt, sőt valószínűleg egész a Kaspi-tóig és a 
Kaukázus kiemelkedése előtt egész a Pontusig terjedt. Hogy Szibéria 
*) Új-Caledoniában az emlősük közül csak a denevér található. A többiek ké¬ 
sőbb az emberek által honosíttattak meg. V. de Rochas Nouv. Caledonia p. 59. 
**) A szt.-pétervári földrajzi társulat megbízásából mélységi méréseket eszközöl¬ 
tek a Baikal-tóban és ügy találták, hogy a tó délnyugati részében a legnagyobb 
mélység 1248 m. (Glóbus XXI. Bd. p. 224.) 
■"**) 1. B v. Cotta. Dér Altai. Leipzig 1871. 8° p. 57. 
