151 
Afrika nyugoti partjainak függélyes mozgásáról hiányoznak az ada¬ 
tok, ellenben az aequatortól északra a szárazföld szaporodása folyó be- 
iszapolások által mindenütt kimutatható. Az egész nyugoti parton na¬ 
gyobb, nem vulkáni szigetek hiányoznak, mert a következő négy 
szigetcsoport: Madeira kísérőivel, a Canari szigetek, a Zöldelőfok szi¬ 
getei és a guineai öbölben sorban álló szigetek mind vulkáni eredetűek. 
A madeirái csoportról Sir Charles Lyell bebizonyította, hogy a száraz¬ 
földdel soha sem függött össze, sőt hogy egyes részei sem voltak egy¬ 
mással összekötve és ugyanez mondható a Canari szigetekről is. *) 
Tehát minden jel oda mutat, hogy Afrika nyugaton területéből nem 
vesztett. 
A keletről nyugotra való eltolást legvilágosabban az amerikai szá¬ 
razföld mutatja. Ott semmi kétség sem foroghat fenn az iránt, hogy 
keleti széle idősebb, a nyugoti pedig fiatalabb, mert az északi continen- 
sen Alleghany hegyláncz ránczosodása sokkal előbb megtörtént, mint a 
sziklahegységek kiemelkedése. Ámbár Dél-Amerika földtani térképei 
még mindig nem pontos buvárlatok eredményei, annyi mégis bizonyos, 
hogy Gruayana hegyvidéke, valamint Brasilia fensikjai sokkal régibb 
emelkedések, mint az Andesek, melyek általában a fiatalabb emelkedé¬ 
sekhez számitattnak, mint ez a nyugoti partoknak majdnem sugár 
egyenes menetéből következtethető. Észak-Amerika a korábbi földtani 
korszakban sokkal mélyebben nyúlt az atlanti tengerbe, különösen észa¬ 
kon, hol a harmadkori Európával való szilárd összefüggés a terület 
veszteség folytán egészen megszűnt. Neufundlandtól keletre és délre fekvő 
zátonyok, valamint a terjedelmes Beaufort- vagy Milne padok, melye¬ 
ket a 40-dik nyugoti délkör közepén metsz, egy aránylag közelmúltból 
fennlévő szárazföld maradványainak tekinthetők. A hajdani Észak-amerika 
egyik határkövét a Bermudas szigetcsoport képezi. Ámbár ez jelenleg 
korall építmény, s nagy mélységből emelkedik ki, de azon alap, melyre 
a legalsó s legidősebb polypok telepedtek, ilyféle képződmények törvé¬ 
nye szerint, egykor a tenger felszínéhez közel kellett, hogy essék. Hogy 
továbbá az Alleghani hegyláncától nyugotra valaha magas hegyekkel 
bíró szárazföld létezett, melynek édesvizei, a még akkor nem ránczolt 
Apalach hegyláncz felett nyűgöt felé folytak, Sir Charles Lyell abból 
következtette, hogy azon kavics lerakodás, mely a nagy ohivi szén terü¬ 
letet fedi, ménnél inkább az atlanti óceánhoz közeledünk, és pedig egé¬ 
szen Philadelphia közeiéig, annál durvább lesz. Különben még most is 
folyvást tartanak ott a tenger betörései, s az Egyesült-Államok keleti 
*) Priiiciples etc. 10 edit. tóm. II., p. 402. 
Földtani Kö&lüny. VIII. évi. 
11 
