155 
egy valóságos sziklarepedésen át a hegység belsejébe hatolunk: a völgy szélesedni 
kezd, a hegyfalak mindkét oldalról mind jobban visszahúzódnak és végre egy tá¬ 
gas üstbe jutunk, melyből csakis jobbról vagy balról a hegygerinczen át távozhatunk. 
Ha egy félgömb alakú hegyet képzelünk, melyet a sugárszerüen lefutó vizek 
kimosnak, úgy az a kimosási völgy körtealakja mellett egy központi magra különül 
el, melyből köröskörííl sugárszerüen folyókák ágaznak ki. Ezen egyes völgyecskék 
hátúi jobban-jobban kiszélesedvén, a központi tümzs közelébe eső sugárszerű választó¬ 
falak mindig keskenyebbek lesznek; elvégre részben elhordatván, a kimosott hegy 
egy központi csúcsra különült el, melyet alacsonyabb hegyek koszorúja kör¬ 
nyékez, melyek mindenikéből egy-egy lankás nyereg vezet a központi tömzshöz. 
A Montblauc vagy a Monte-Rosa térképét figyelemmel vizsgálva, tényleg ezen címé 
letileg föltételezett domborzati alakot találjuk, melyet hasonló esetekben a legna¬ 
gyobb szabályszerűséggel követhetünk. 
Hogy ezen észlelések a hegyrajzok és térképek készítésénél rendkívüli fontos¬ 
sággal bírnak, az önként következik. Tudvalevőleg a domborzati eredeti felvételeknél a 
völgyek kivétel nélkül körtealakuak ugyan, de a finom részletes rajzolásnál, mely többé 
nem a természet után, hanem bizonyos chablonok szerint készül — a völgyeket 
azonnal az ellenkező alakban rajzolják, melynél azok hegyesen kezdődnek és a to¬ 
vábbi lefutásban szélesednek ki. Az ilyen térkép után elindulva, ha a völgy képző¬ 
dését kutatnék, igen téves útra jutnánk. Igen kívánatos lenne tehát, ha térképezniük 
is figyelembe véve ezen észleleteket, a hegytérképek készítésénél igy egységesebben 
és a természetnek megfelelőleg járnának el. (Th. Fuchs. Jahrb. d. k. k. Geol. R. A. 
1877. Bd XXVII. p. 453.) S. S. 
* 
Eruptiók és föl rengések 1877-ben. Az elmúlt évben összesen 5 külön¬ 
böző vulkáni eruptió jutott tudomásra és ugyan: 1. a délamerikai Cotopaxi, 2. a 
Hawaí sziget vulkánjai, 3. a kicsiny japán szigetvulkán Ooshima, 4. egy eddigelé 
teljesen ismeretlen vulkánikus területen, Coloradonál Dél-Californiábau és végül 5. 
Peru partjai közelében egy tengeralatti eruptió észleltetett. A kitörési idő mind az 
öt esetben az év első felére esett, a legelső január 4-én (Ooshima), a legkésőbbi jú¬ 
nius hó 28-án (Cotopaxi) észleltetett. A tudomásra jutott földrengések száma 109, 
a mely körülbelül megegyező azon évi átlaggal, mit az előző 13 év alatt följegyzett 
összeállításokból kiszámítani lehet. Ezekből a télre (decz., febr.,) 33. a tavaszra 
(márc.—május.,) 31, a nyárra (juni—aug.) 11 és az őszre (szept.—nov.) 34 földren¬ 
gés esik. 
Különböző helyeken többszörös földrengés 15 napon tapasztaltatott. Egyes 
vidékeken — Peru, Bolívia, Tokio (Japánban), Ooshima, Hawai stb. — valódi föld- 
rengési időszakok jelentkeztek, mig más helyeken huzamos szünetelés után a föld¬ 
rengés mintegy ismétlődni látszott. Tetemes mérvű földrengések voltak Schweiczban, 
melyek a zürichi tótól kiindulva keletnek még a Glarus és St.-Gallenba is eljutottak, 
nyugotnak Elsass, északnak pedig a Schwarczwaldig haladtak. A nyugoti elterjedés 
tehát a keletinél nagyobb volt, hol ugylátszik, hogy az Alpok állották útját a tova¬ 
terjedésnek. Ez annál inkább nevezetes, mert nyugotnak a Jura hegyek nem akadá¬ 
lyozták a terjedést. A keleti Alpokban, hol a földrengések ritkák, alsó Steierország- 
