A vegyészek és geologok (v. Liebig, Bischof) már régóta abban a vélemény¬ 
ben vannak, hogy a gyémánt alacsony hőmérséklet terménye. Azonban még fölötte 
sok a rejtély a carbon-kristályok képződése körül, akár a gyémánt, akár a graphit 
alakját illetőleg. Mesterséges úton még nem állították elő a gyémántot és annak 
természeti szülőhelyei eddig, ugylátszik, még nincsenek biztosan kimutatva, azonban 
igen valószínű is, hogy a gyémántok átváltozott (metamorph) kőzetekben fordul¬ 
nak elő. 
A graphit szemünk előtt képződik, még pedig igen magas hőfoknál a meg- 
ömlesztett vas oldatából kiválván, továbbá gáznemű szénhydrogenvegyekből izzó¬ 
hőben ; másrészt azonban alacsony hőfok mellett is képződik, a mint a szóda-gyár¬ 
tásnál nyert tapasztalat mutatja, mely szerint a salétrommal bepáritott anyalúg, mely 
cyanvegyeket, nevezetesen ferrocyannatriumot tartalmaz, sötét-vörösen izzó ömlesz- 
tésből vasoxydon kívül fényes graphitlapocskákat is kiválaszt, melyek a folyadék 
felületén úsznak. 
A természetben a graphit csakis oly kőzetekben lép fel, melyek az anyag¬ 
csere (Metasomatose) és átalakulás (Metamorphose) jellegét egész határozottan vise¬ 
lik, p. o. Gneissben és Csillámpalában, főkép pedig a szemcsés-mészkőben, hol — 
igy Pargasnál — szépen kifejlett kristályai az amphiboloidok gyakori kísérői. Ugy¬ 
látszik, hogy emezek is, a graphit is, ugyanazon külső körülmények között kép¬ 
ződtek. 
És ha feltehetjük, hogy ugyanazon feltételek alatt, de más anyagokból mint 
a graphit — talán folyékony szénsavból, — gyémánt képződött, ezen felfogás alig¬ 
hanem képes volna, a gyémántok mesterséges előállítását uj kísérleti útra téríteni. 
Földtani kísérletek 
A hegylánczok, mint a földkéreg ránczai keletkezését kísérletileg utánozandó 
Favre Al. újabban ismét elővette a Sir James Hall által e század elején köz¬ 
zétett kísérletek sorát s azokat módosított alakban ismételve szép eredményekre 
jutott. Favre e czélból egy Ki mm. vastag, 12 cm. széles és 40 cm. liosz- 
szú kaucsuklapot, melynek két végére faléczek voltak erősítve előbb 60 cm.- 
nyi hosszúságra kifeszített és azután egy vagy két gyúrt agy agy-réteggel be¬ 
födött. Az oldalnyomás előidézése most nem kellett egyéb, mint a feszítést las¬ 
sacskán csökkenteni, úgy hogy a kaucsnklap eredeti alakját visszanyerve a ráteritett 
agyagrétegeket összehúzza és bennük a kívánt ránczosodást idézze elő. Az ered¬ 
mény csakugyan feltűnő módon hasonlít a földkérgen látható hegységek alaki vi¬ 
szonyaira, ha az erósio hatásától eltekintünk. A legtöbb etetben az agyagrétegek 
oly hegyekké tornyosultak, melynek rétegei egyfelől menedékesen diilten, másfelől 
pedig vetődés által elszakítva függőlegesen álltak. Ezen alak a genfi Mont Saléve 
szerkezetére emlékeztet. Más esetekben a rétegek oly módon vannak Összegyűrődve, 
mint az Alpok és a Jura kőzetrétegei sok helyen. Bolthajtás alakú redők, felül 
többé-kevésbbé fölrepesztve igen gyakran mutatkoztak, s helyenkint a rétegek elvá¬ 
lása barlangképződésre vezetett. Szóval a kísérletek csupa oly alakokat és jelensége- 
