228 
kristályokon kívül, a Földpát- és Magnetitszemek is egyszerű nagyitó 
segélyével tisztán kivehetők. Egyébiránt mind a két hegy kőzete a 
közönséges Földpátbazaltok általános, különösen pedig a délbakonyi 
Bazaltok jellegét viseli. 
Az érczes elegyrész a pálkegyi Bazaltban rendesen csakis Magúé 
netit (csak igen ritkán láthatni kis táblákat, melyek talán a Titanvas- 
hoz sorozhatok); ellenben a Sághegy kőzetében a Titanvas a túlnyomó. 
Üvegbasis, habár teljes hiányozását egyikben sem lehet bebizonyítani, 
mindenesetre igen alárendelten szerepel. Apátit és Olivin, az utóbbi 
nagy mennyiséggel, mindkét kőzet sajátja. 
Ezen mikro- és kriptokrystallin Bazalttömegekben a föntebb leirt 
öregszemű Dolerit akként lép fel, hogy bajos volna emennek ifjabb ko¬ 
rát, vagyis a Bazalton való áttörését kétségbe vonni. A Pálhegyen 
ugyan nem oly világos ez a viszony, mert sűrű erdő borította kúpján 
a feltárás nagyon hiányos lévén, csak annyit állíthatunk, hogy a Dole 
rit a hegynek éjszakkeleti lejtőjén, Kabold-felé nagyobb tömeget képez, 
mely alig egy ölnyi vastagságban Ny. félé még egy darabig nyomozható, 
de azután hirtelen eltűnik, úgy, hogy a Bazaltkúp nyugoti lejtőjén már nem 
található. A Dolerit tehát nem vágja ketté az egész Bazalttömeget, hanem 
abba csak mintegy be van ékelve. Érintkezést és éles határt e kétféle kő¬ 
zet közt a feltárás hiányosságánál fogva nem láthattam, de másrészt a 
törmelék között egyetlen egy darabot sem találtam, mely minőségénél 
fogva a kettő között való átmenetre utalt volna. A pálhegyi Dolerit 
ezek szerint vagy vastag, kiékelődő kőzettelér (dycke), vágj 7 pedig na¬ 
gyobb méretű rög, melyet a Bazaltláva felragadott s most zárványként 
magában foglal. Az első felfogás mellett az látszik szólani, hogy Do 
leritünk csapásának irányában függőleges durva táblákra szakad, mi 
az anyagnak folyékony állapotban való felnyomulásával és a hasadás¬ 
ban történt megszilárdulásával szépen össze vág. 
A Sághegyen, melynek kopár felülete vizsgálatra sokkal kedve¬ 
zőbb mint a Pálhegyé, a Dolerit valóságos ereket képez. Ezen Bazalt- 
tömeg ugyanis kétféle elválást mutat, u. m. durva és szabálytalan füg¬ 
gőleges oszlopokat és még feltűnőbb módon vízszintes, vagy inkább 
mindenfelől a központ felé gyengén hajló táblákat. Ez utóbbi elválás 
által képzett hasadékokban találjuk az öregszemű kőzet vékony teléreit, 
melyek a meredek sziklafalakon mint keskeny, 2—5 cm.-nyi szalagok 
tűnnek fel. Helytálló sziklában ezen Dolerit-ereknek csak egy példányát 
találtam, még pedig a hegy éjszaki oldalán kiálló meredek sziklafalon: 
az ér, melynek vastagsága körülbelül 5 cm., a szikla elválásához ké¬ 
pest csaknem vízszintesen, azaz igen csekély fok alatt D. felé dűlő hely- 
