232 
pala észrevehetetlenül átmegy a zöldkőbe, melylyel, a mint látszik, egy 
tömeggé olvad össze. Zeus elmer* az egész zöldpala-vonulatot Gabbrö- 
nak nevezi; ő is csak szövetbeli különbséget talál a kőzetben, mely 
nagyobb részt tömött, de gyakran észrevehetetlen fokozatban szemcséssé 
válik. Csak Adrián ** tesz szigorú különbséget a zöldkő és a zöld 
pala között; szerinte a zöldkő az utóbbin keresztül tör. Stur *** nézete 
szerint a szemcsés kőzetek Göllnicz mellett majd észrevehetetlenül át¬ 
mennek palás kőzetekbe, majd emezekkel váltakoznak. Lodin**** Adrián 
nézetéhez csatlakozik. 
Ezek szerint a szerzők véleményei még mindig szétmennek azon 
kérdés tölött, hogy a zöldkő áthat-e a palákon vagy pedig átmenetek 
által összekötve, csak egy tömeget képez-e velük ? 
Már most tekintsük meg közelebbről magát ezt a zöldkövet. Ben 
dánt, Zeuschner és Adrián Gabbrónak nevezik. Az utóbbi szerint, ki 
a kőzet leírásában az előbb nevezettekkel egyetért, „ezen Gabbró főal¬ 
katrésze világoszöldtől egész sötétbarnáig, majdnem feketéig változó 
szilái, a kasadáslapokon félig fémfényű és leveles szövetű Diallag. Az 
ezen ásványból álló alapanyagból számos zöldesfekér, különböző nagy¬ 
ságú, gömbülyded földpátszemek válnak ki. Más irányban felkasitva, 
a kőzet hosszúkás egyéneket is tüntet fel, de a kristályalak ezeken 
sem határozható meg. A lapok mind a két átmetszetben, de különö¬ 
sen a kereszttörésen igen fénytelenek és érdesek. Mindezen tulajdon¬ 
ságok, valamint az, hogy a forrasztó cső előtt meglehetősen könnyen 
megömlik, a Saussuritre utalnak/ 1 Zeuschner a „Gabbro“ elnevezést 
a Göllnitz közelében előforduló zöld kőzetekre is kitérj észté. Ezen elne¬ 
vezés ellen legelőször Stur lépett fel, ki a Göllnitz tájékán fellépő ***** 
zöld kőzeteket helyesen ismeré fel mint Dioritokat. „Az ottani finom 
szemcsés kőzet bagymazöld Ampbibolból és valamely klinoklasticus 
Földpátból áll, mely, ámbár az Ampkibollal szorosan össze vau nőve, 
helyenkint egész tisztán mutatja a párhuzamos rovátkosságot; ezen 
kőzet tehát Diorit.“ 
* Zeuschner: Geogn. Beschreibuug dér Gangverháltnisse bei Porács u. Kot- 
terbach. (Denksclir. d. k. k. Akademie d. Wissensch. 1853.) 
** Jahrb. d. k. k. geol. Reichsanstalt. 1859. 
*** Bericht íiber die geol. Aufnahme dér Umgebung von Göllnitz u. Schmöll- 
nitz. (Jahrb. d. k. k. geol. Reichsanstalt. 1869.) 
**** Annales des rnines: memoir sur les filons du comitat de Zips (Hongrie) 1875. 
***** m £g pedig három helyen, u. m.: a Mara kohónál Göllnitz mellett, a Pu- 
tukvülgyben Bélától D.-re és Zsakarúcz mellett. 
