241 
vulkáni kéményből legelőször kifolyt, tehát fölső részéből való lávából 
keletkezett, mig a Bazalttömeg alját képező kőzet a mélyebb régióból 
később kinyomult lávának képviselője, melynek tivegtelenitése tehát na¬ 
gyobb nyomás alatt indult meg. 
Ezen utóbbi feltevés egyébiránt a kőzetek szövetbeli minőségé¬ 
ben is talál támaszra, mert a tetőkőzetek általában gyorsabb megme¬ 
rül és jeleit mutatják és azon, Heim által Schollenlávának nevezett mó¬ 
dosulatokra emlékeztetnek, melyek megmerevülése főleg a lávában foglalt 
gőzök hirtelen kibontakozása folytán áll be; ellenben a titánvastartalmú 
alsó kőzetek nagyobb szemű szövete, csekélyebb iivegbásisa inkább az 
úgynevezett lepénylávára (Fladenlava) emlékeztet. 
Uj petrografiai tény gyanánt jelezhetjük a Titánvasércznek áttét 
szőségét, melyet a szerző ezen ásvány legvékonyabb lapocskáin észlelt: 
az átbocsátóit fény szegfűbarna és igy a vascsillám vérpiros sziliétől 
jellegesen eltér. 
A mi a többi ásvány, a Plagioklas (lángkisérletek szerint több¬ 
nyire Andesin), Augit, Olivin, Nephelin stb. körül tett számos és érde¬ 
kes megfigyeléseket illeti, kénytelenek vagyunk magára a munkára 
utalni. 
A munka második része azon viszonyokat vizsgálja, melyek egy¬ 
részt a délbakonyi Bazaltkitörések és vidékük földtani szerkezete kö¬ 
zött, másrészt maguk az egyes eruptív képletek közt, valamint belszer- 
kezetiik és képződésük között nyilvánulnak és a szerző szellemes elő¬ 
adásában oly feltűnő szabályosságot mutatnak, hogy a déli Bakony 
ezentúl joggal tekinthető mint egyike a legszebb s legtanulságosabb 
vulkáni területeknek. Az észlelések, összehasonlítások és fejtegetések dús¬ 
gazdag mennyiségét, melyet a szerző ezen lapokban lerakott, lehetetlen 
volna csak vázlatosan is idéznünk a nélkül, hogy áttekinthetőségük¬ 
ben és benső összefüggésükben rejlő becsüket csorbítanék. Legyen 
tehát elég arra utalni, hogy a szerzőnek sikerült, főleg Böckh úr 
kutatásai eredményeit fölhasználva és saját észleleteivel összekap¬ 
csolva, jól támogatott érvekkel kimutatni, hogy az egészTszóban- 
forgó Bazaltcsoport úgyszólván egyetlenegy sorvulkánnak tekintendő, 
melynek lávája az inzersdorfi rétegek lerakodásának vége felé, te¬ 
hát a neogén kor utolsó szakában, a magyar közép-hegység csa¬ 
pásiránya által jelölt törésvonalon felnyomult és tüzetesen a déli 
Bakony mesozoi rétegeinek vetődési vonalait követve, számos ágra 
szétoszolván, ugyanannyi külön ponton kitört, majd csupán töre¬ 
dékes anyagok kihányása által tuffadombokat építvén fel, majd valósá¬ 
gos lávakiömlés álfal tömött Bazaltkúpokat alkotván. A bakonyi vulkáni 
17 * 
