323 
5. 200 mázsa konyhasó a Duna egyik hasadókába téve, közelítőleg ismét 
előkerült az Aach-forrás vizében. Az első sónyomok körülbelül 20, maximuma 60, 
és az utolsók körülbelül 90 óra után mutatkoztak, egészben mintegy 71 órán át. 
6. A minőleges kísérletek, a víznek színezése alkalikus fluorescein-oldattal 
vagy kezelése nyers kénolajjal hatásukban körülbelül 60 óra után voltak megfigyel¬ 
hetők, azaz a sóval tett mennyileges kísérletek maximális hatásuk idejében. Azok¬ 
nak tehát csak is maximális határuk vált szemlélhetővé. 
7. A Duna vidéke Immendingen, Möhringen és Tuttlingen közt kevésbé al¬ 
kalmatosnak mutatkozott csupán vizimotorokra, vizikerekekre és turbinákra tá¬ 
maszkodó iparnak, mint az Aach vidéke. Mert eltekintve a Duna vízállásának igen 
túlságos ingadozásai, zérus és maximalis vizár (Ilochwasser) közt, melyek az Aach- 
nál csak igen szűk határok közt mutatkoznak, előrelátható, geológiai szempontból, 
hogy a Dunahasadékok a viz oldó hatása által idővel mindinkább tágabbá vál¬ 
nak és ennek következtében mindig több Dunavizet elnyelőidnek, mely az Aach 
vizet gyarapítja. 
8. Tisztán földrajzi szempontból véve, a felső Duna, földalatti lefolyása foly¬ 
tán, jelenleg épp úgy a Fekete- mint az Éj szaki-tenger területébe sőt időnkint csak¬ 
is az utolsóhoz tartozik. (N. Jalirb. f. Min. Geol, u. Palaeont. 1878. p. 350.) 
St. J. 
TÁRSULATI ÜGYEK. 
Szakülés IS78. évi november hó 6-án. 
(Jegyzőkönyvi kivonat.) 
1. dr. Szabó József előterjeszté jelentését az 1878-b a n P á r i s- 
ban tartott első nemzetközi geológiai con? ressusról* és 
annak megbízásáról. (L. a jelen számban.) 
2. Stürzenbaum József beterjesztő Maderspach L i vi u s közleményét 
„Adatok a Tetőcske és a Nyerges hegy (Gümürm.) rétegeinek 
földtani korához" czimen. (L. a jelen számban.) 
3. S c h m i d t Sándor értekezett a muz saji Wolnynról. Értesít 
első sorban egy állítólag uj hazai Wolnynlelhelyről, Dernőről, majd a tudományba 
Schrauf által bevezetett Betlér leihelyet Rozsnyóra igazítja helyre. A muzsaji Wol- 
nynok a Bereglnnegyében igen elterjedt timkőben fordulnak elő, melynek üregeiben 
szürkés, jobbára megrongált felületű kristályok alakjában találtatnak. Összesen 16 
alakot észlelt és a kristályokat köbös és oszlopos alakúakra különíti szét. 
L Földt. Közi. 1877. p. 21. 
