INKEY HM LA. 
egybeállítása még nem haladott annyira, hogy ma már részletes leírással 
kísérhetném a térkép bemutatását. Csak a hegységnek szerkezeti fővonásait 
legyen szabad általános körvonalokkal vázolni. 
A folyó vizek kivájó tevékenysége sok külön hegységre osztotta a déli 
palavonulatot, melynek összeségét e két térkép mutatja és hegyrajzi szem¬ 
pontból egész jogosan különböztetjük meg a fogarasi havasokat a szebeni 
és szászsebesi hegytömzstől, a Pár ing hegylánczát a Strázsa Ián ez ától, ezt 
meg a Betyezát hegységtől. De épen ezen folyóvizek mély bevágásai ismer¬ 
tetik fel mindezen tagoknak földtani összetartozását és a geolog fökep e 
gyönyörű feltárásokból meríti azt a meggyőződést, hogy itt a földkéregnek 
egy nagy hullámképződése közepén áll, melynek csapásiránya kelet-nyu¬ 
gati, melyet tehát nem a vízfolyások éjszak-déli vonalai szerint, hanem el¬ 
lenkezőleg a kelet-nvugoti irányú hullámok vagy redők értelmében kell 
tagokra szétszedni. 
Ama harántvölgyek legjelentékenyebbje az Olt foIvónak Vöröstorony 
neve alatt ismert szorosa, mely északról délre, tehát a hegyhullámok csa¬ 
pására épen merőleges irányban hasítja át a határhegység egész szelességét. 
E nagyszerű természetes szelvény képezi Primics és az én felvételeim között 
a határt vagy jobban mondva az összekötő kapcsot. Ebből kell tehát a 
hegyszerkezet magyarázatánál kiindulnom. 
A vöröstoronyi föltárásban az Olt jobb partján éjszakról délre menve 
egészben négy nagy réteghullámot ismerünk fel. melyek között azonban alá¬ 
rendelt gyűrődések is találhatók. 
Az cl sél hullám egy ellenlejtő (antiklinál) nyereg, melyen át Boiczától 
a határszéli őrházak elsejéig haladunk. A rétegek csapása nem tisztán K—Ny 
hanem többé kevésbbé ENy felé fordul: a dőlés tehát kezdetben Boiczánál 
kisfoku EÉK-i, messzebb deli esl)DNy-i 40—50°. Ezen hullám kőzetei 
tulnyoinólag amphibol- és chloritpalák és ez valamint a csapásirány 
folytatása is bizonyítja, hogy ebben a legelső redőben a fogarasi magas 
hegyláncz folytatását kell megpillantanunk, habár a domborzat ezen az 
oldalon koránt sem felel meg a belső szerkezetnek úgy mint ott túl a 
hatalmas hegygerinczen. 
Az ország határától délre körülbelül Bobesti faluig terjed a második 
redő, melyben a torlasztó erő oly hatalmasan működött, hogy a rétegeket 
legyczéí-alal ra nyomta össze : a legyező középpontja Kineni helység közelé¬ 
ben van, hol a rétegek egészen függőlegesen állanak, míg éjszaktól eddig 
fokozódó meredek deli, ezentúl pedig ellenkezőleg éjszaki dőlést mutatnak. 
Ezen réteghullámnak felel meg nyugat fele az ország határát képező ma¬ 
gas gerincz (Yurvu maré — Piaira alba), míg keleten, a fogarasi hegységben, 
a nyeregképződés nem jut orographiai érvényre. 
Megemlítendő, hogy a nevezett határhegyláncz legmagasabb pontjain 
a rétegdőlést igen laposnak, némelykor épen vízszintesnek találtam, a mi 
