15 
AZ ERDÉLYI HAVASOK NYUGATI RÉSZÉRŐL. 
kristályos szemcsés természetét mutatja. Ejszaki dőlést találunk azonban 
mindvégig a szurdokban, azaz Bumbesti helységig, liol is a palahegység deli 
tövéhez laza harmadkon rétegek simulnak. Ha tehát a Szurduk átmetszeté- 
nek utolsó darabjában a negyedik hullám szel reng ét keressük, annak legfölebb 
éjszaki szárnyát leljük fel, míg a deli ellenkező hajlású szárny vagy lesülye- 
dés vagy egyszerűen elmosás által eltűnt. 
Ellenben a fentemlített legyezőszerkezetben szabad a Páring hullám 
belsejét feltáró szelvényt látnunk, és midőn azt tapasztaljuk, hogy alig 
14000 m j távolságban a rétegek a Zsily partján vagy 4ü0 tengerfeletti 
magasságban függőlegesen állnak, míg a 2520 m j magas Mundrán csaknem 
vízszintesen fekiisznek, e két adat összefoglalása a legyezőszerkezetnek 
szabályszerű kiegészítésében ennél,' a Indiámnak legalább 2000 m j magas¬ 
ságát tünteti fel. Eszerint a legmagasabb hegyemelkedésnek a legintensi- 
vebb gyűrődés felel meg itt is, valamint az oltvölgyi szelvényben is, csak¬ 
hogy ott amaz erősen összenyomott legyezőszerkezet a második hullámé, 
itt pedig a harmadiké vagy annak helyettesseé. 
A legelső antiklinál hullám, melyet a Zsilszurdok ejszaki részében 
láttunk, csak alárendelt és nem messze terjedő vonásnak tekintendő. 
A Szurdok vonalától nyugatra az eddig még meglehetős párhuzamos¬ 
ságban követett hullámvonulat természete megváltozik. Az Oltvölgyi első 
hullámot csak Eezsinárig követtük; a második megtartván egyenes K—Ny 
csapását, aStrigy partján elenyészik : a harmadik, melynek NyDNy csapás¬ 
iránya a Páring hegységben már teljes kifejezést nyer, a Zsily jobb partjától 
kezdve újra mint vízválasztó gerincz (egyszersmind mint országos határ) 
Strázsa hegység neve alatt ama csapásirányban folytatódik, mag a negyedik 
(gneisz) vonulat már minden orograpliiai jelentőség nélkül csupán a pala¬ 
hegység deli szegélyeként jelentkezik és a mindinkább felkapó másodkor- 
beli mészhegyek alatt eltűnik. 
De abba a szögletbe, mely a második és a harmadik vonulatok eltérő 
csapása által keletkezik, itt egy új retegliullám ékelődik be Ny. felől: a 
Jietyezát hegység ez, mely az ő gránitgneiszből álló középtömegéből egy 
hosszú hegyágat bocsát KEK fele (Dealu Babi) és így a Zsilyteknő kereté¬ 
nek éjszaki részét, tehát a Strázsa hegység ellenpárját képezi. Mind e két 
hegylánca egy-egy szabályos antiklinál boltot látszik kepezni, melynek 
szerkezetében főleg a félig kristálgos palafajok szerepelnek, és ép oly 
szabályos és a külidomnak megfelelő az oláh Zsilynek synklinal völgye, 
melyben az oligoezén rétegek szabályszerű behajlása bizonyítja, hogy a 
redőképzödés bizonyára a harmadkor második felébe esik. 
Figyelemre méltó a Retyezüt hegységnek szerkezete. Közepén, hol a 
legmagasabb csúcsok sorakoznak egymás mellé, a csillámgneisz egészen 
gránit szövet iivé válik, palássága és rétegessége .eltűnik és egy valóságos 
DNy—EK irányban kinyújtott tojásalakú középponti tömeget képez, 
