A KKAKATAU VULKÁN KITÖRÉSE. 29 
(falvakból) a párhuzamosan elnyúló 10—15 magas emelkedésekre futott, 
a hullámok visszavonulásakor azonban sokau vissza meg visszatértek 
tűzhelyeikhez javaikat megmentendök és ez igyekezetben igen sokan vesz¬ 
tek el. Anjerben az el nem menekülő európaiak már reggel 6 órakor a 
vízbe haltak, az első magasabb hullám ellepte házaikat es szobáikban ful- 
lasztá meg a meg ágyban pihenőket. Csodálatos módon menekültek meg 
némelyek; így különösen a rezidens (legmagasabb tartományi tisztviselő) 
neje, kit két gyermekével karjain futás közben ért utói a hullám, ez fel¬ 
kapta őt es egy magasabb pontra vétó, lionnét a ritka lélekjelenléttel biró 
hölgyei nem áléivá futott tovább biztos helyre, mielőtt egy következő hullám 
érkezhetett volna. Egy másik európai, lovon vágtatva menekült a közeledő 
hullámhegy elöl és sikerült versenyt futva azzal kellő magasra futni előle. 
Tyeringenben a hullámok ekkor még nem voltak oly magasak, mindazon¬ 
által a város nagy vésze, bárha emberáldozatok nélkül, már 27-én reggel 
elpusztult. A mindig fokozódó hullámgördülések, detonácziók és villámlá¬ 
sok reggel 8-kor hirtelen lecsendesedtek. 9 óra fele azonban rögtön egymás 
után három iszonyú erős csattanás hallatszott, melynek hangja túlterjedt a 
hollandiakkeletindaibirtokain. Mangkasszár-ban (Czelebesen) és Atyej-ben 
(Szumatra ENy-i csúcsán) — mindkettő körttlbelöl 1500 )7' m távolságban a 
Krakatau-tól — a hollandi csapatfőnökök az ellenség lövéseinek hitték a 
detonácziókat, Mangkasszár-ból egy hadi hajó indult ki, Atyej-ben pedig a 
tábornok egész csapatával kivonult az erősségből az ellenség támadását 
gyanítva. Egy franczia brigg Szumatrától keletre több mint 1t>00 'Ti'j m távol¬ 
ságra a kitörés színhelyétől hallotta a detonácziókat 27-en déli I 1 óráig es 
meglepetve eszlelte, hogy a dörgéseket villámlás nem előzte meg.* Nehány 
perczczel a nagy csattanások után a Welkomst-baai-ban sötétedni kezdett 
és egy negyed óra múltán kevéssel 9 után oly áthatlan sötétség lett hogy 
még a házak és fák körvonalait sein volt lehetséges megkülönböztetni, sőt 
még a szem láttávolába tartott kezet sem látta az ember. Már előbb világos 
volt, hogy a hullámok a Krakatau-tól indulnak ki és a távolságnak megfe- 
lelőleg V 2 óra múlva az egyes erupcziók után érték el Anjer-t és egy egész 
óra után a Welkomst-baai-t. Ott, a hol a hullám valamely öbölbe jutott, 
magasabban lepte el a partokat mint a nyílt partvonalokon így Anjer- és 
Tyeringen-ben a víz nem hágott oly magasra, mint a Welkomst-baai-ban 
es a Lampong-baai-ban, vagy pedig a Szent-Miklós, foknál, hol maga a 
csatorna szorulata okozott torlódást. 
A nagy kitörésre következő dagályhullám mintegy 24 m ] -nyi magas¬ 
ságot ért el a Welkomst-baai-ban, miként erről Hegedűs közvetlen közelében 
azon helynek, hová kísérőivel menekült, utólag meggyőződött. Ez a leg- 
* Natúré 29. köt. 33. 1. 
