A TERMÉS-KÉN KÉPZŐDÉSI FELTÉTELEIRŐL. 
3í> 
Némely főleg nehéz fém-sulfátok elég magas hőmérsékletnél kéndioxy- 
dót adnak bomlási terményül. Hogy a vulkánok láváját létesítő magas 
hőmérsékletnek jut-e szerep akkor, midőn vulkánok exhalatiojában ken- 
dioxyd fordul elő, — vagy a sulfidokból, a kénhydrogenből a levegő oxigén¬ 
jének rovására nem is nagy mélységben keletkezik-e a kéndioxyd, olyan 
kérdés, melyet definitiv eldönteni nem lehet. Képződhetik mindkét módon ; 
a két nézet egymással ellenmondásban nincs. 
Annyi bizonyos, hogy régibb és újabb működésű vulkánok gázainak 
vizsgálata kiderítette, hogy a vulkánok gázaiban ha nem is mindig de gyak¬ 
ran fordul elő kéndioxyd es legtöbbször kenhydrogen; és az is bizonyos, 
hogy friss kitörésü vulkánoknál a kéndioxyd az eddigi megfigyelések szerint 
nem hiányzott, míg a folytonosan működőknél-mondhatjuk minden eset¬ 
ben csak kénhydrogenről van szó. 
A kenhydrogen akár szabadon akár vízben oldva érintkezzék huzamo¬ 
sabb ideig levegővel, részben oxydálodik: hydrogenje vízzé alakul, a 
ken leválik. Kenhydrogen exhalatióval biró vulkánok közelében, továbbá 
kénhydrogen tartalmú vizeknél talált tetemes kénből azt következtették, 
hogy a termés-kén forrása a kénhydrogén. — Ezen föltevés ellen semmit 
sem szólhatunk, a tények meggyőzőn bizonyítanak. 
He ha a kénhydrogen és kéndioxyd képződési feltételei a vulkánoknál 
adva vannak, mi történik e testekkel, minő chemiai átalakuláson mennek 
át, hogy egyidejűleg a két gáz nem igen kerül napvilágra? 
A felelet következő. A kénhydrogent erős redukáló anyagnak ismer¬ 
jük; hydrogenje némely oxygen tartalmú vegyiiletek oxygénje rovására 
is könnyen változik vizze. E tulajdonságánál fogva a kéndioxyd oxvgenjét 
is elvonja, és ennek az lesz következménye, hogy mind az egyik mind 
a másik vegyületben foglalt ken leválik. 
Ez az átalakulás végbe megy magas hőmérsékletnél, könnyen vegbe 
megy vízgőz jelenlétében ; tehát olyan feltételek mellett, minők a vulkánok¬ 
nál nem hiányoznak. De legyen meg csak egyik feltétel, a vízgőz, ez is 
elég, mert ha a két gáz nedvesen közönséges hőmérsékletnél találkozik, a 
kén leválik. Es miután a kent nem is találják soha nagy mélységben, hol a 
hőmérséklet emelkedettebb lehet és lehetett, nagyon valószínű, hogy a kén 
közönséges ragig a közönségest nem jelentékenyen meghaladó hőmérsékletnél 
keletkezik. 
A ken leválását kénhydrogénnek és kéndioxidnak egymásra hatása 
alkalmával a következő kísérlet igazolja. Egy 6—8 literes száraz lombikba, 
mely három nyílással bír, egyik nyíláson kénhydrogent, másikon kéndioxy- 
dot bocsátók be. A harmadik nyíláson az átalakulásban részt nem vevő 
gázokat vezetem el. 
Ha jól szárított gázokat bocsátók be, körülbelül 3 /i óra múlva észlel¬ 
hetünk csekély kén-leválást, ezután a ken mennyisége gyorsan szaporo- 
