IRODALOM. 
67 
szétpattanás által keletkeztek, egyenetlenek és durván szemcsézettek, míg végre 
azok, melyek már közel a föld felületéhez képződtek, szintén egyenetlenek, de távol¬ 
ról sem oly teljesen bekérgezve, mint az előbbi két esetben, hanem inkább csak 
megfüstölteknek látszanak. 
Haidinger azon körülmények alapos tanulmányozása által, melyek között a 
zágrábi meteorkő esett, azon eredményre jutott, hogy «a meteorkőnek a tömeg 
egyenlőtlen eloszlása által forgó mozgásba kell jönnie, mely folyton gvorsabbodik, 
mialatt az egyenes vonalban való előrehaladás sebessége csökken#. A Qveruifiouki 
és a Goralpuri meteorkövek szétpattanása, valamint azon tény, hogy a knyahinym 
<iVs mázsás kő, a mint a rétre hullott, a gyepet az általa okozott gödör szélén fel- 
liányta úgy mint azt egy magát befuródó testnél tapasztaljuk, és végre bent a gö¬ 
dörben két részre pattant szét, szintén bizonyítanak a forgó mozgás mellett. De 
csak a, (inai párái meteorkőnél sikerült Haidingernek a kő felületén a rotatió nyo¬ 
mait biztosan felismerni, olyan jeleket, a melyek nemcsak ezen, hanem minden 
következő esetben hivatva vannak a rotátió biztos ismejelei gyanánt szolgálni — 
olyan biztos ismejelekül, a minők pl. a szintén általa először leírt salakszegélyek 
(Schmelzsáume) a darabok mell és hát szerinti orientátiójára nézve. 
Ezen jelek többé-kevésbbé kerek mélyedések alakjában mutatkoznak a kövek 
mellső oldalán, előidézve az erősen comprimált levegőnek a kő felületére irányúit 
hatása által. Hogy minő nagynak képzelte Haidinger a comprimált levegő elleni- 
állását, mutatja ezen kifejezése : «hatása csaknem olyan, mint egy szilárd testé®. 
A levegő az óriási sebességgel haladó meteorkő által helyéből kiszoríttatván, a kő 
szélein sikamlik le, miáltal egyrészt a kő forgását okozza és folyton fokozza, más¬ 
részt pedig maga is örvényszerű mozgásba jön. XJgy látszik azonban, hogy ritkán 
vannak együtt mindazon feltételek, a melyek között e mélyedések létrejöhetnek, 
mert Haidinger csak kisebb számú meteorköveknél volt képes a rotátiónak ezen 
biztos nyomait kimutatni. Igv mai napig még egészen ismeretlenek ezen nyomok 
(vagy talán csak még nem írattak le) a pultuski és knyahinyai köveken. A mocsi 
meteorköveknél is, melyek közül igen sok bír orientátióval, csak kivételesen fordul¬ 
nak elő e mélyedések. Szerző részletesen ír le egv 00 súlyú lapos darabot, mely¬ 
nek mellső oldalán a leolvadásnak erős nyomait s azonkívül a központból kisugárzó 
barázdákat lehet látni, melyek a, szélek felé mindinkább mélyebbek lesznek : hátulsó 
lapja törlap s a bekérgezés rajta nem oly tökéletes, mint a mellsőn és az oldallapo¬ 
kon ; a hátlap szélein pedig egy jól kivehető salakszegélyt látunk. A szóban lévő 
meteorkő hátlapjához kölesnagyságú bekérgezett meteorrészecskék tapadnak, me¬ 
lyeket könnyen lehet az anyakőről lefejteni, anélkül, hogy kérgét megsértenők. 
Hasonló tüneményt ír le vöm Rath egy pultnál) meteorkőnél, melynek hát¬ 
lapjára 30—4-0 kisebb darabka volt odatapadva, melyek repülés közben s bizo¬ 
nyára. akkor tapadtak a. nagyobb kŐhez, midőn ennek gyorsasága csökkenő félben 
volt. Haidinger egy stannerni kőnél hasonlót észlelt. 
Tekintetbe véve, hogy ezen (mocsi) meteorkő oly kitűnő orientátióval bír, 
feltehetjük, hogy irányát egész pályafutása alatt nem változtatta meg, s hogy for¬ 
gási tengelye az egész idő alatt ugyanaz maradt. A mellső lapok, melyek legjobban 
voltak kitéve a súrlódásnak, erősebb zománczczal húzódtak be, a mely még a hátsó 
lap szélein is kissé túlhajlik. A hátsó lap ellenben kisebb, de azért mindig oly nagy 
súrlódásnak volt kitéve, hogy gyönge s vékonyabb zománczczal húzódhatott be. 
