n 
Irodalom. 
felületükön vékonyan Pyrittel vannak bekérgezve. Ezen rhombdodekaereket és 
táblaszerű alakokat, szerző, tekintettel a magyar telérképződményekre, a Galenit, 
illetőleg a Baryt pseudomorphosáinak tekinti. E két ásvány között a successiót 
nem sikerűit megállapítania, de igen is a Sphalerit és Bournonitra nézve, minthogy 
határozottan észlelhette, hogy aBonrnonit kristályai a Sphaleritpseudomorpliosákon 
ülnek. Ezek szerint első ásvány, mely ezenatelérdarahon kiképződésre jutott, aQuarcz, 
erre következett a Baryt és a Galenit, azután a Sphalerit, melynek burkai alatt az 
előbbi kettő ismét eltávolodott, s csak később, de még a Sphalerit képződése ide¬ 
jében rakodtak le a Bournonit-jegeczek. Vájjon az említett Pyrit-hártyácska a 
Galenitek és Barytok incrustátióját mintegy bevezette-e, avagy csak utólagosan 
a már üres Sphaleritpseudomorphosákban képződött, arra a szerző biztos támpontot 
nem talált, de valószínűbbnek tartja e két lehetőség közül az elsőt. 
Érdekes, hogy ezen különben is ritka pseudomorphosák a. leírt darabon 
együtt fordulnak elő, és kiemelendő még azon körülmény is, hogy a. Barytpseudo- 
morphosa által a Barytnak egy sokkal régibb és előbb létezett generatiója van 
kimutatva, mint az, mely Nagyágon még jelenleg is található és mely Höfer szerint 
a legfiatalabb telérásvánvokhoz tartozik. Peters szintén kimondotta azt, hogy a 
magyar tracliyt-érczteléreken egy a mostaninál régibb Barytgeneratió is létezett, 
melynek nyomait azonban még csak a pseudomorphosákban látjuk megörökítve. 
Ezeken kívül megismertet szerző még Quarcz és Haematitpeeudomorphosá- 
l,dt (iniiuít után KarrntJnából és SzalonnaMpseudomorphosdkat Quarcz és Dolo¬ 
mit után Ockerröl a Harz- hegységben. Schafarzik F. 
A. Cathrein : Ucbcr Saussurit. (Groth’s Zeitschrift fúr Krystallographie und 
Mineralogie. 1882. III. Heft). Mit 4 Holzschnitten. 
«Saussurit» névvel jelölt Th. Saussure atyja tiszteletére egy tömött, fehéres 
ásványt, melyet utóbbi «-Jade»-nek nevezett volt el. Utána számosán foglalkoztak 
ezen ásványnyal és míg egyesek önálló ásvány-fajnak tekintették, addig a legtöbb 
búvár elemzések alapján változó labradorit majd anorthit összetételűnek tartotta és 
képződését másodlagos körülményekre vezették vissza. Legismertebbek az u. n. 
saussurit-gabbróban, de hazai trachvíjainkban is elég gyakran találkozunk, különösen 
az andesin-labradorit földpátok rendellenes tömött, ezen tulajdonsága által magát 
már makroskoposan eláruló és saussuritnek mondott féleségével, a mely mikroskop 
alatt bizonyos nemét a granulátiónak engedi felismerni és nem egészen homogén 
anyagból áll, hanem a földpát anyaga közé nagy számú finom mikrolithok és lemez¬ 
kék tolódlak. Hogy ezek főbb anyaga földpát, arról a Szabó-féle lángkisérleti mód¬ 
szer segítségével referáló is ismételten szerzett meggyőződést, de ezen általános né¬ 
zetet szerző typusos tiroli saussuriten megejtett vizsgálatai is megerősítik, kinek 
azonban egyszersmind sikerűit a parányi mikrolithok természetét is tüzetesen 
meghatározni. 
Szerző szerint a typusos saussuritek vékony csiszolatban általában homályosak 
és csak 300-szoros nagyításnál vehető ki jól szerkezetük. Ekkor színtelen, tiszta 
anyagban, mint alapanyagban, egy színtelen majd halavány zöld, erősen kettős 
fénytörésű ásvány oszlopos mikrolitbjait és szabálytalan szemecskéit látni beágyalva. 
Utóbbiak physikai tulajdonságai és mikroskopos szögértékei leginkább a zoisit- nak, 
