TÁRSULATI ÜGYEK. 
8!) 
1852-ben rendes tanár létt; 1855-ben pedig az ujonan alapított, szövetségi mű¬ 
egyetemre a növénytan rendes tanárává nevezték ki. 
Hosszú és kínos betegség után, 20 évi szakadatlan munkálkodás által szerezte 
meg azokat az elmúlhatatlan érdemeket, a melyekéit szaktársai örök bálával emlí¬ 
tik nevét. 
Az előadó jellemzi a növényi őslénytan (pliytopalseontologia) álláspontját egé¬ 
szen Heer föllépéséig. 1855—1859-ig jelent meg a « Flóra tertiaria Helcetiae<> 
ezímű három kötetes munkája 1 56 táblával. E munka HeerA egyszerre a híres 
tudósok sorába emelte. Ez időtől fogva mindenünnen fölkeresték és így történt, 
hogy Ausztráliát kivéve minden földrészből írt le fosszil növényeket. 1864-ben 
jelent meg az « Uriodt dér Schwdz* ezímű munkája, melyben nemcsak hazájának 
ősvilági képét, hanem egyszersmind az egész szerves élet történetét adta és vele 
tudományos hitvallását is kinyilatkoztatta. Dicsőségének tetőpontját a sarkvidék 
fosszil flóráira vonatkozó munkái által érte el, a melyek összesen hét kötetben 397 
táblával jelentek meg; pedig e munkák nagyobb részét betegen, ágyban fekve 
írta meg. 
Az előadó ezután röviden előadja azon nevezetesebb eredményeket, melyeket 
a tudomány Heer ősnövénytani kutatásainak köszön. Az a sajátságos jelenség, 
melynél fogva a harmadkori flórákban eleinte az ind-ausztráliai; az alsó mioczén- 
ben az amerikai subtropikus; a felső mioczénben — az amerikai jellem megőrzése 
mellett — a mediterrán és atlantikus tvpusok az uralkodók; míg végre a negyed¬ 
korban a forró égöv fajainak végképi eltűnése mellett a különböző vidékeken a mai 
vegetáczió lépett föl, arra enged következtetni, hogy — a különböző korszakok 
flórái egyszersmind kifejezői lévén az akkori éghajlati viszonyoknak — ez utóbbiak 
megváltozásával a flórának is meg kellett változnia; hogy a flórák képe az éghajlati 
viszonyokhoz alkalmazkodó be- és kivándorló növények által alkottatott, és végre, 
hogy a föld felületének más alakzattal kellett bírnia, olyan alakzattal, mely a ván¬ 
dorlóknak kijelölte az utakat. Geológiai, palaeontologiai, az élő állat- és növény¬ 
világból vett bizonyítékok alapján kimutatta, hogy Nyugot-Európa szigetei és fél¬ 
szigetei egymással összeköttetésben voltak és Izland szigetén át közlekedhettek a 
sark körül létezett nagy kiterjedésű szárazfölddel is. De biztos adataink vannak 
arra nézve is, hogy ez utóbbi Amerikával is összefüggött ép úgy, a mint a Beliring- 
tenger is újabb keletkezésű és így Ázsia is össze volt kötve a mostani új világgal. 
Az Európa harmadkori flórájában előforduló amerikai tropikus fajok azonban azt 
mutatják, hogy Európa még más irányban is össze volt kötve Amerikával, és hogy 
e szárazföld jelenleg a nagy oczeán fenekén van. — Kutatván a fosszil flórák íőtvpu- 
sainak éghajlati igényeit, sikerült HuER-nek a különböző geológiai korszakok éghaj¬ 
lati sajátságait is kideríteni. Kimutatta, ugyanis, hogy az első korszakok alatt az 
egész föld fölületén egyforma liőmérsék uralkodott, mely évi átlagban 23—25° C-ot 
tehetett. A liőmérsék ezen egyformasága egészen a felső kréta időszakáig tartott; 
etttől kezdve mutatják a növények, hogy a liőmérsék a földirati szélesség szerint a 
sarktól kiindulva dél felé kezdett megváltozni. Heer egyszersmind egy másik ne¬ 
vezetességet is kiderített, azt ugyanis, hogy már a mioczénkorban sülyedt a 9°-nyi 
isotherma nyűgöt, felé. A stratigráfla HEER-nek köszöni az új Ursus-emeletet. 
Az előadó azután HnEB-nek a Darwinismus irányában elfoglalt álláspontját 
jellemezte. Megemlítve Darwin tanának a modern kutatás módszerére gyakorolt 
