02 TÁHSÜI.ATI ÜGYEK. 
hazánkból származó fadarabokat meg határozta, melyeket a németországi ásvány¬ 
tani gyűjteményekben talált. Mindössze 12 fajt, melyek között nem csak több új 
faj, hanem egy egészen új gennsz is fordul elő. melyet dr. Félix mStaubitv -nah\ 
egyetlen faját pedig Staub)a eriodendroides-nek nevezett el. Miután az előadó még" 
a faopálok physikai és cliemiai tulajdonságairól is megemlékezett, előadja azon 
régibb és újabb hypoihe/i eket, melyek a fák elkovásodását megmagyarázzák. Az új 
liypotliezis fölállítója dr. Ktjntze Ottó, ki az amerikai YeUowstone-Park geysirjei 
körűi azon tapasztalatot tette, hogy áfák csak eredeti állásukban kovásodhatnak el, 
mit a tett kísérletek is megerősítenek. 
Dr. Staub M. előadásához a következő eszmecsere fűződött. 
Dr. Szabó József megemlíti, hogy a 21 öl bosszú tarnóczi fánál régebben ki 
lehetett venni, hogy gyökerei félig ki voltak a földből szakítva, koronája táján az 
ágak és gályák össze voltak törve; a három lábnyi átmérőjű törzs táján pedig még 
leveleket is gyűjtött. Minden arra mutat tehát, hogy ez a fa előbb kidőlt és csak 
azután következett be a kövesülés atomról atomra kívülről lefelé, de mielőtt még 
elérhete volna a törzs középső részét, ez valami sajátságos, szenes, korkadékszerű 
laza anyaggá korhadt el; s így történt az, hogy ma a törzsnek c-akis kerületi részeit 
látjuk petrificálva. 
Dr. Staub M. megjegyzi, hogy azon eset is lehetséges, hogy a tarnóczi fa 
in sitii kezdett elkovásodni s csak ezután dőlt el. 
Felhozza továbbá dr. Szabó József, hogy a megyaszói kövült farészek telje¬ 
sen épek és kéreggel borítvák, míg a tokaj-liegyaljai fenyőfák belsejükben teljesen 
épek ugyan, de kéreg nélküliek. 
Végre Lóczy L. a pliytopalaeontologok figyelmét egy kevésbbé isméit lelő¬ 
helyre hívja fel, Pregotin területére Hunyadmegvében, a hol a fák valószínűleg 
csak az elhalás és kidőlés után kövesedtek meg. Erre mutatnak a kiszáradási tüne¬ 
tek, a fa megrepedezése és meghaladása is. 
3. Dr. Schafabzik Febencz előterjesztette Cseh Lajos bányageolog dolgoza¬ 
tát a mhneczi O-Antal-tárna geológiai viszonyairól. A munkához egy Yilinye 
környékére vonatkozó geológiai térkép, továbbá az O-Antal-tárna geologiailag színe¬ 
zett alaprajza, valamint egy igen tanulságos átmetszet van mellékelve, mely úgy a 
felszínen mint a tárnában észlelt adatokat feltünteti. Az átmofszetből kitűnik, hogy 
a tárna É-ki része dolomitban van. ezután jön a pala és gneisz nagy complexusa, 
mely egészen a Hirschenstein hegy tömegéig tart, a mely aprószemű szienitből áll. 
A nevezett hegytől délre aplit, a tárna déli végen pedig nagyszemű szienit-trachyt 
képezi az uralkodó kőzetet. Nagyon érdekes azon körülmény, hogy a tárnában lent 
vagy 10 helyen töri át a felsorolt régibb kőzeteket a biotit-trachyt, a nélkül azon¬ 
ban, hogy csak egyetlen egy ponton is a felszínre tudott volna jönni. Az aprószemű 
szyenit-trachvt szintén képez irruptiókat a nálánál régibb gneiszban. 
4. Dr. Schafarzik Febencz jelentést tett a földrengési bizottság 1883-ik évi 
működéséről. (L. a jelen füzet 48-ik lapján.) 
Dr. Szabó József az iménti előadással kapcsolatban megjegyzi, hogy 
dr. Hay'nald Lajos bibornok-érsek egy Eossi-féle seismographot hozat Rómából a 
kalocsai observatorium számára. 
5. Bruimann Vilmos egy Hofmann Sándor főerdőtanácsos által hozzá bekül¬ 
dött sötét színű foltos márványt mutatott be a trencsénmegyei Zlichó, új lelőhely- 
