HEER OSZWALD EMLÉKEZETE. 
451 
hogy mennyire hasznát veszi a rajzolásnak a természetvizsgáló, és ismét 
pártfogójának köszönhette, hogy a rajzolásban is élvezhetett tanítást, csak 
hogy e miatt vasáru apónként három órányit kellett gyalogolnia a rajztaní¬ 
tóhoz Glarusba. 
1828-ban hagyta el a 19 éves Heer csendes faluját, hogy Halle egye¬ 
temén készüljön jövő hivatására, a papi pályára. Akkor a holt nyelvek 
ismeretén kívül saját szorgalma útján a természettudományokban is meg¬ 
lehetős jártasságot szerzett. Halléban nemcsak a tlieologiát hallgatta, de 
ama nevezetes természettudósok előadásait is, a kik akkor a hallei egye¬ 
tem és egyáltalában a német tudomány díszét képeztek. Curt Sprengel, 
Kaulfuss, Germar, Nitzsch, és Iyampf, valamennyi jóhangzású név a tudo¬ 
mány fejlődésének történetében, és így könnyen megítélhető azon üdvös 
befolyás, melyet a svájczi alpesek félreeső falujában nevelkedett ifjúra 
gyakoroltak. Heer azonban a tanterem falain kívül is kereste a természet¬ 
vizsgálókkal való közlekedést. így nemcsak egyik tanárával, GERMAR-ral, 
hanem ennek unokaöcscsével, ScHAMM-mal, JuNGHUHN-nal (később Jáva szi¬ 
getének híres kutatójával), és BuRMEiSTER-rel (jelenleg Buenos-Ayresben 
az ottani természettudományi muzeum igazgatójával) szinten szorosabb 
baráti viszonyba lépett. 
Négy évet szentelhetett Heer Oszwald így a szellemi munkának, 
midőn 1832-ben a megélhetés kérdése előtt állott. Egyrészről Schwan- 
denbe hítták meg lelki pásztornak; másrészről a gazdag és tekintélyes 
Escher ZoLLiKOFER-tól kapott meghívást, jöjjön nagy rovargyüjteménye- 
nek rendezése czéljából több évre az ő házába. 
Az öreg Heer, az atyja, az elsőt javasolta; a lelkesedés, a tudásvágy, 
a tudomány iránt való szeretet az utóbbit sugallta, és így atyja akarata 
ellenében Zürich városába indult, melynek hű fia maradt keblének utolsó 
lehelleteig. 
Ugyanakkor hazájának politikai viszonyaiban is nevezetes változás 
állott be. Zürichben valamint a többi nagyobb megyékben egyáltalában 
romba dőltek a városok előjogai és a haza valamennyi polgárai egyforma 
kötelezettségek mellett egyforma jogokban is részesültek. A nyilvános élet 
ezen fordulata nevezetes befolyással volt Zürich közoktatási állapotára is. 
A népiskolák ép úgy mint a felsőbb iskolák átalakíttattak és szerves össze¬ 
függésbe hozattak egymással. így az akkori Carolinum nevű tanintézetből 
lett a tudomány-egyetem, mely azonban nemcsak új külső formában jelent 
meg, hanem az által, hogy mindenünnen uj szellemi erőket toborzottak 
össze, friss szellemi élet is vonóit a főiskola csarnokaiba. Igaz ugyan, hogy 
az új, 1833 április 29-én megnyitott egyetem meg ekkor is sok tekintet¬ 
ben szegényes volt: így az összes természettudományi szakokra csak egy 
tanár, a híres természetbölcsész Okén hivatott meg, kivéve a növénytan, 
ásvány- és földtan tanszékeit, a melyek betöltetlenül maradtak. E hézago- 
29 * 
