DR. STAUB MÓRICZ. 
464 
•Jégfjordban (körülbelül 78° ész. szél.) egy olyan flórát, mely legalább 
9° C.-nyi évi hőmérsékre engedne következtetni. Ha ezzel most a svájczi 
molassz-föld évi 204°-nyi hőmérsékét összehasonlítjuk, akkor világos lesz 
előttünk, hogy a hőmérsék is észak felé már akkor apadt, mely apadás 
egy egy szélességi fokra 0'97° C.-t tett. Ebből most könnyén kiszámíthatni 
Grönland (70° ész. szél.) 12°-nyi évi középhőmérsékét, melyet flórájából 
már következtethettük. 
Hasonló eredményre jutunk, ha Izland flóráját is összehasonlítjuk 
a svájczival. Brjamslock mellett találtattak a tulipánfa levelei; a vidék jelen¬ 
legi hőmérsékének évi közepét számítás szerint 2° C-ban állapíthatjuk meg. 
Ha e számhoz a talált 9°-ot hozzá adjuk, akkor Izlandra nézve olyan évi 
középhőmérsékét nyerünk (11° C.), mely a tulipánfa, a szőlő és a többi ott 
talált növények létezését megengedi. Azon körülmény azonban, hogy Európa 
harmadkori flórájából csak azon fajok terjedtek el Izlandig, melyeknek 
jelenleg élő képviselői 9°-nyi hőmérsék mellett még elélhetnek ; a déli typu- 
sok pedig mind hiányoznak, szintén azt mutatja, hogy észak felé már akkor 
is a hőmérsék csökkenése volt tapasztalható.* 
Bizonyítja azt a Samland borostyánkő-flórája is. Benne találjuk még 
a kámforfát, melynek élő utóda a 15°-nyi isothermához alkalmazkodott. 
Banzig évi hőmérséke jelenleg 7—6°-ot tesz; ha ehhez a már említett 
9°-ot hozzáadjuk, nyerjük a 16, illetőleg 15° C-ot, mely a kámforfának az 
ottani vidékeken való előfordulását elegendőképen megmagyarázza. 
Az éghajlatnak ezen változása azonban nemcsak a térítőkön kívül 
öltött olyan nagy mértéket; mert HEER-nek Szumatra fosszil flórájára vo¬ 
natkozó dolgozatából megtudjuk, hogy a szerves világ és így az éghajlat is 
alig fölismerhető változásokon ment keresztül. 
Az északi flórák összjelleme azonban a mioczénkor klimatikus jelle¬ 
mere nézve még más tekintetben is fontos. 
Alaszka fosszil flórájában ama sajátságos képpel találkozunk, hogy 
ennek legdélibb növényalakjai mind Atanekerdluk mellett meg a Disco 
szigetén is előfordulnak és azon fajok, melyek Alaszkára nézve sajátosak 
vagy melyeket Európával közösen bír, mind ugyanazon éghajlati jellemre 
is vallanak. A subtropikus alakok hiányát illetőleg megegyezik a 65°-nál 
fekvő Mackenzie flórájával is. 
Az összehasonlítás nyer érdekességben, ha még Sachalin szigetének 
nevezetes flóráját Alaszkáéval állítjuk szembe. Ezen 9 -al délebbre fekvő 
sziget flórájának a Cinnamomum, Nilssonia, Stereulia, Sapindus, Cassia 
* A mioczén és a jelenkor hőviszonyai között létező különbség abban áll, hogy 
jelenleg a sark felé a 30-ik szélességi foktól kezdve a hő gyorsabban fogy mint a 
mioczénkorban és hogy az évi 0°-nyi isotherma az ész. szél. 58-ik fokára esik, míg 
a mioczénkorban ez a sarkra esett. 
