HHER OSZWALD EMLÉKEZETE. 
471 
bak lesznek és létre jön a mi közönséges kétsoros árpánk (H. distichum), 
ha a kalásztengely megnyúlt és a tönkólyárpa (hl. Zeochriton), ha a kalász¬ 
tengely rövid. Heer ezek után az árpa valamennyi alakjait egy és ugyan¬ 
azon faj varietásainak tekinti, melyek néha tényleg átmeneti formákat is 
mutatnak. Pedig mi azt kérdezhetjük, mit tehetett az ember arra, hogy a 
neolith kor árpája olyan nevezetes, olyan mélyen ható átalakuláson menjen 
keresztül? Földjét megtrágyázta, megöntözte és a jövő vetésre a nagyobb, 
a szebb és erősebi) szemet félretette és ezt hasonló gondozásban részesítette ; 
vájjon nem teszi-e ezt a termeszét is? Nem kerülhet a vadon termő növény 
magva testvéreinél a létezés szerencsésebb körülményei közé és ezek közölt 
nemzedékről nemzedékre megmaradván, nem lesz-e a későbbi nemzedék 
olyan sajátságokkal fölruházva, melyek az ősökétől egészen eltérővé fogják 
tenni ? 
Érdekes e tekintetben IÍEER-nek a Sequoiákról szóló értekezése is. 
Ma két egymástól élesen elkülönített Sequoia-typusz létezik. A Seqaoia sevi- 
pervirens, Endl. és a S. gigcmtea, Endl. Maga a Sequoia-genusz már az 
Urgonienben lépett föl és pedig olyformán, hogy már akkor is föltűnt a két 
ellentétes typusz ; mindkettő között pedig öt más faj kepezi az egyiktől a 
másikhoz átmenetet. Ezen a két typusz között levő hézagot a harmadkor 
az utóbbiaknál még számosabb fajok hidalják át, hogy végre megint elhal¬ 
janak ; kiessenek, hátra hagyván a jelenlegi koiba a két typikus szélsőséget. 
Még nagyobb mértékben leköti figyelmünket HEER-nek egy későbbi 
dolgozata, melyben az Ginkgo-féle fák történetéi adja és melynek kiegészítő- 
séük a két évvel későbben ( 1882 ) a Coniférák geológiai koráról szóló dol¬ 
gozatát tekintjük. 
E tanulmányaiban részletesen föltünteti a genetikus összefüggést, 
mely a Coniferák különböző családjai között a különböző geológiai korsza¬ 
kokban észlelhető és nem hallgatja el, hogy a Cordaitidák, az első virágos 
növények azon sajátságokkal birnak, melyek egyrészt egyenként, részint 
későbben fellépő Conifera-családoknál, részint más növénycsoportnál, a 
Cycadeáknál is föltalálhatok. 
A Giilkgo genus L. ma csak egyetlen egy szűkre szorított területen 
— Klímában — előforduló faj s a Gingko kilóba, L. által van képviselve. 
Legelőször azonban a Jura korszakban es pedig mindjárt 13 fajjal lepett 
föl ; vele együtt még más 5 genus, melyek szorosan hozzá csatlakoznak. 
A PJiidipopsis óriási, tenyeresen osztott levelekkel, melyek legalsó káréivá 
kisebb a többinél; a Baléra bőrnemű, rövid nyelű, a nyel felé ékidoműlag 
elkeskenyedő, két vagy több karélyra osztott levelekkel, melyek lemezét 
számos és sűrűén álló hosszér hatja keresztül; a Czekanoivskia aljukról vil¬ 
lásan hasadt levelekkel, melyek végre hajfínomságú vagy íonalidomu sal¬ 
langokban végződnek; de nyalábokba vannak egyesítve és a bracteák egész 
koszorüjával vannak körülvéve; a Trichopitys az előbbeni genuséhoz ha- 
