474 
DR. STAUB MÓRICZ. 
Megemlítsük-e még azt, hogy Heer a tudomány és a közjó mezején 
szerzett érdemeiért soha sem kereste az anyagi jutalmat, hogy életének 
utolsó perczéig mindig szerény viszonyok között élt, noha hosszú azon 
kitüntetések sora, melyekben hazája és a külföld részéről részesült. 
Heer a baseli és a bécsi egyetem tiszteletbeli doktora, a párisi, mün¬ 
cheni, brüsseli, stockholmi, pétervári, a Leopolclina Carolina nevű német 
és a magyar tudományos akadémia tagja; a philadelphiai, bostoni és new- 
yorki akadémia, a londoni Viktoria-intezet, a svájczi alpesi klub és a 
magyarhoni földtani társulat tiszteleti tagja; a londoni geológiai és a Lin- 
nean-társulat, az edinburgi növénytani és még számos egyéb tudományos 
társulat kültagja volt. « Flóra tcrtiaria Helvetice czímű munkáját a hollandi 
tudományos társulat a 100 éves jubileuma alkalmával 1859-ben kitűzött 
nagy dijával és 1861-ben az oeningeni rovarokról szóló értekezését ugyan¬ 
azon társulat nagy éremmel tüntette ki. 1862-ben és 1873-ban a londoni 
geological society pénzbeli díjakban részesítette és 1874-ben a Wolaston- 
éremmel, 1878-ban pedig a londoni royal society a Koyal-Medal-lel tün¬ 
tette ki. 1874-ben a stockholmi tudományos akadémia szintén arany érem¬ 
mel, 1882-ben pedig a franczia akadémia a Cuvier-féle díjjal tisztelte meg. 
Nemzetközi kiállítások alkalmával bárom ízben lett érmekkel kitüntetve és 
a tudományoknak a trónokon ülő pártfogói is részesítették a szerény svájczi 
tudóst kitüntetésekben. így Svédország, Portugál, Dánia és Baden fejedelmei 
adományoztak neki rendjeleket. De a fejedelmeken és a tudományos testü¬ 
leteken kívül maguk a tudósok is vetélkedtek Heer kitüntetésében; szak¬ 
társai számos fosszil fajt neveztek el róla, Meissner pedig egy elő génust 
ruházott fel Heer nevével. 
1883 tavaszán fejezte be a Flóra fossilis arctica hetedik kötetét. Az 
anyagot, melyet ebben földolgozott, ismét visszaküldötte Kopenbágába, 
bálaimát mondván az egek Urának, hogy ilyen nagy munka befejezésére 
megadta neki az erőt. Saját szándéka szerint ez az utolsó nagyobb dolgo¬ 
zata volt, többé ilyenre vállalkozni már nem akart; miudazonaltal még se¬ 
rényen hozzá fogott egy új munkához. Sváj ez nivális flóráját akarta meg¬ 
írni — hattyúdalát. A svájczi természettudományi társulat utolsó évi 
gyűlésén a jelenlevők nagy örömére még meglepő frissességgel vett részt; 
de két héttel későbben közeledett feléje a halál. 
Heves mellgörcsök bántották reggelenként; de ennek daczára még 
szept. 28-án szándékozott családjával Bexbe utazni, de a szeptember 27-ik 
napját megelőző ejjel kilehelte leánya karjaiban nemes lelkét. 
Vele Svájcz legnemesebb polgárainak, a tudomány legnagyobb hő¬ 
seinek, a legvallásosabb emberek egyike szállt a sírba; de emléke fon fog 
maradni magasztos mintakép gyanánt, mert mint a karezosok sisakján, úgy 
Heer tudós homlokán tündökölnek e buzdító szavak : 
Istenért és a hazáért! 
