LÓCZY LAJOS FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
207 
quarczitjával, melytől délre a mészkő egy keskeny sávban fordul elő; a 
bányák nem egy helyen elérték már a vetődési síkot és közel kimerülésnek 
néznek elebe. A Ny.-K-i vetődésen kívül még több E-D-i irányú is zavarja 
meg a mészkövet, melynek következtében a három nagy kőbányában az 
égetésre alkalmas mészkő különböző magasságban van. 
A rétegdőlés szintén különbözik : a nyugati kőbányában keleti, a leg¬ 
első keleti nagy kőbányában pedig éjszaki irányú, amott 36°, itt 10—1í2°- 
nál nem meredekebb haj lássál. 
A mészkő ugyanazokat a változatokat és ezeket teljesen azonos sor¬ 
rendben mutatja itt is, mint a galsai előfordulásnál; sőt még a vastagsága 
[50—60 m f\ sem nag 3 7 on különbözik a galsaitól. 
Mindezek az elősorolt rétegek : a quarczitok, ifjabb arkozák, agyag¬ 
palák és a mészkőrétegek meghatározható szerves maradványokat nem 
nyújtottak. Szerves nyomokra az agyagpalában a Yalia Kuvinuluiban talál¬ 
tam ; az itteni agyagpalának agyagosabb rétjeiben hasonló csomókat és 
lenyomatokat gyüjték, mint a milyenek a Kárpátok hyeroglifa paláiban 
szoktak előfordulni. De ezek ép oly keveset használtak, mint az ágrisi és 
a galsai mészkőben előforduló fehér calcit oszlopok: kétségkívül crinoida- 
nyéldarabok, melyeken azonban még vékony csiszolatok segélyével sem 
ismerhettem fel irányt mutató szerves szöveget. Még kevésbbé sikerült a 
quarczitokban bárminő szerves nyomokra akadnom. 
Palaentologiai alapon tehát a területemen előforduló el nem változott 
régibb üledékes kőzetek sem illeszthetők be a stratigrafiai sorrendbe. Sok¬ 
kal messzebbre esnek minden hozzájuk hasonló, meghatározott korú üle¬ 
dékektől, hogy sem petrografiai analógiákból szabadna hovátartozásukat 
illetőleg véleményt koczkáztatni. Azt azonban bízvást hangsúlyozni lehet, 
hogy quarcziíjainkhoz és agyagpaláinkhoz hasonló üledékek sem aKárpátok- 
ban, sem az Alpokban, sem pedig hazánk geologiailag tanulmányozott 
vidékein a triásztól fölfelé menő rétegcsoportokból nem ismeretesek; 
minélfogva a leírt rétegeket nagy valószínűséggel a triásznál régibb üledé¬ 
keknek gyaníthatjuk. 
A kovaszinczi, világosi és galsai előfordulásokat csupán a quarczitok 
hasonlósága és a rokon telepedés alapján állítottam egymás mellé. De nem 
tartom lehetetlennek azt sem, hogy a kovaszincz-hegyesi «grauwacke» 
vonulat az ágris-világositól korban is különböző üledékeket képvisel. 
3. Augit-andesit tufája. Kívül esik már a tulajdonképeni hegységen 
az a hely, hol múlt nyári felvételeim egy harmadkori eruptív kőzetnek 
réteges törmelékét elérték : a pankotai szőllőhalmokon. A pankotai Kopasz¬ 
hegy (266 , 5 , "y') és a Mokrai hegy, ugyanis mint egy-egy óriási vakondtúrás 
emelkednek ki a Fehér-Körös és a Csiger széles völgysíkjából; mindkettő 
előhírnökéül szolgál a följebb a völgyekben emelkedő trachythegyeknek, 
melyek kitörése a neogén idejében történt. 
