226 
A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1883-RÓL. 
2. Vörhenyes és szürke tarkázott agyag gipskristá- 
lyokkal és vasvesékkel, alján végighúzódó újjnyi 
ostreapaddal ... ... ... ... ... 1 méter 
3. Széllyelmálló barnaszéntelep ... ... ... ... ... 20 centm. 
4. Szürke agyag vasocker-fészkekkel, mely csa hamar újra vörös agyagba 
megy át. 
A gyűjtőt tostreacserepek az üstre a gingensis Schlotth. fajhoz tartoznak, 
mely a p.-szt-miliályi rétegekben gyakori kövület. Egj-ebeket itten nem 
lelhettem. 
A széntelep felett váltakozó tarkaagyag és durva homokkő meg conglo- 
merát rétegek észlelhetők, a tarkaagyag telve sajátságos csepkőforma márga- 
concretiókkal, de sehol kövület nyomát sem láttam. Ugyanezen rétegeket 
észleltem a Czifra fogadó környékén is, s itt is kaptam egy Ostrea-cserepet. 
Tovább délkeletnek is követhetők ezen rétegek, de csupán a meddő vörös 
agyag képében, melyre Korod és Papfalva közt az országút mellett, közvetle¬ 
nül rátelepül a korodi homok jellemző kövületeivel. Kolozsvár környékén 
azonban sehol sem láthatók hasonló rétegek; azok az előbbiekkel együtt 
bizonyára a felső mediterráni rétegek előrenyúló takarója alatt vannak. 
Valószínűleg ide tartozik még azon fehér, kaolinos, csillámos homok¬ 
kőréteg is, mely a pap falvi korcsmától 100 lépésnyire, a patak partján egy 
gödör által föl van tárva, miután azt mint jó tűzálló anyagot vájják és Kolozs¬ 
várit a Dietrick-fele gépgyárban fölhasználják. Ezen tűzálló porhanyó homokkő 
vizsgálatával a helybeli ipar- és kereskedelmi kamara megbízásából a múlt 
évben foglalkozván, róla a következőket jelentettem : 
«Az anyag szürkésfehér, igen porhanyó, csaknem laza, agyagos, csillá¬ 
mos homokkő, melynek apró darabkája hosszabb hevítés után összeszikkad 
kissé, de nem olvad meg legkevésbbé, s nem is áll össze. Iszapolás után adott 
180 gr. durva, csillámos porondot = 80'36%-ot, 
51.5 « szürkésfehér csillámos agyagot = 19 - 64°.o-ot. 
A porond sűrűn telve van fehér csillám apró pikkelyeivel. Górcső alatt 
látható, hogy uralkodó keverékrészei: quarcznak szögletes szálkái és fehér 
csillám-pikkelyek. Alárendelten nehány bamasárga vágj 7 fekete tumialin- 
szálka és nehány magnesit-szemcse is észrevehető. Az egész anyag ennélfogva 
gránitnak vágj 7 gneisznak a legfinomabb törmeléke, melyben a földpát mind 
kaolinná mállott. 
A kiiszapolt fehér anyag jól összeálló tömeget alkot, szárítás után nem 
repedezett meg, hanem összefüggő darabot képezett az edény fenekén, melyben 
az iszap gjúíj tetett. A legerősebb gázlángban sem olvad, csak fehér zománczos 
cseréppé ég, mint a kaolin; de meg sem egészen tiszta kaolin, mert a parányi 
csillámpikkelyektől nem igen volt megszabadítható. Az anyag ezeknél fogva 
kaolinon, csillámos homoknak nevezhető, s tűzálló természete ásványos össze¬ 
tételéből kétségtelen.» 
