ROTH LAJOS FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
235 
E.-ra, a Munte Semenikhez közeledve, gránitszerű gneisz kezd e csoport 
kőzetein belől kifejlődni. Már múlt évi jelentésemben emlitém, miként a Tilva 
Prinzului (vagy az új térkép szerint helyesebben T. Prinitiului)-on, valamint 
aT. Nerganitia miká-tól E.-ra efféle kőzeteket észleltem. Ez idő szerint hozzá- 
tehetem még, hogy azok a Nerganitia-patak eredete táján, t. i. az Izvorn 
Bortinn körül (Poi. marétól K.-re, «Zenoga»-táj) vastagabban kiképződve 
találhatók, valamint hogy a T. Prinitiului-tól E.-ra, nevezetesen a Poiána 
Begului, P. Alibeg és Tilva Caputinului felé nagyobb elterjedést nyernek. 
E területen t. i. compact tömegben terül el a gránit-féle gneisz, mely mint 
olyan azonban nem mindig könnyen felismerhető. Itt fehér és fekete csillámot 
tartalmaz, de a csillám jóval csekélyebb mérvben van be nn e jelen, mint a 
főleg déliebb vidéken uralkodó szürke, csillámdús gneisz azt észlelteti. Többi¬ 
ben mondhatni, hogy a tisztán muscovitot tartalmazó gránitgneisz általában 
csak vékonyabb betelepüléseket képez a csillámdús gneiszban, holott a biotit- 
muscovit tartalmú ez utóbbival váltakozva vastagabb padokban lep fel. 
A palásság, mely a kőzet-elegyrészek túlnyomó szemcsés kiképződése 
folytán ép állapotú kézi példányokon néha alig vehető ki, a már jobban mál¬ 
lásnak induló kőzeten mindig egészen tisztán látható. Különben a P.-Begului 
és Nera közt húzódó hosszgerinczen szépén kiálló és világos csapást és 
dőlést mutató vastag padok is határozottan bizonyítják e kőzet gneisz-termé¬ 
szetét. 
A Capu muntilor-tól DDK.-re fekvő kis poiánán az ép gránitszerű 
gneiszből malomkövet is kíséreltek előállítani. 
A «Munte i) kőzetei természetük felismerésére nézve több helyt az emlí¬ 
tetteknél még nagyobb nehézségeket gördítenek. Vannak itt t. i. pontok, mint 
pl. a «Nagy sasfürdő» közelében, a melyeken a zavartan kiálló sziklák — 
a kőzet hol tiszta szemcsés, hol ismét inkább palás szerkezete mellett — a 
dőlési és csapásirányra nézve semmiféle törvényt nem észlelteinek. Oly helye¬ 
ken aztán a megfigyelő tényleg zavarba jöhet, vájjon gneiszszal vagy pedig 
gránittal van-e dolga. A Munte 6. 5 / Kj m -nyi hosszkiterjedésű (C. muntilor — 
P.-Semenik-ig) területét egészen ismerve azonban kiderül, hogy itt szintén 
csak a gneisz-zónában vagyunk, melynek palás szerkezetén helöl a kőzet gyak¬ 
ran tisztán szemcsés, gránitszerű lesz. 
E Munte-gneisz magasfokú kristályos kőzet, mely a quarz és földpát 
mellett fekete csillámot, szürke, kissá.kékesbe hajló, csillámféle ásványt, alá¬ 
rendelten fehér csillámot, és csaknem mindig gránátot tartalmaz, mely utóbbi¬ 
val több ponton turmalin is társul. A quarz szemcsés, a földpát többnyire 
már meg van támadva, a csillám túlnyomóan biotit, mely a széleken sokszor 
halványodni kezd, tehát szintén már mállásnak indul. A szürke, csillámos 
ásvány egymásba folyt, nagyító alatt rostos-sugarasaknak mutatkozó halma¬ 
zokat képez. Ez — úgy látszik —• nem más, mint a biotitból keletkezett 
átalakulási termény. A gránát rendesen szintén többé-kevésbbé mállott; a 
