ROTH LAJOS FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
23!) 
felé, ciranititgneisz , vagy pedig végre gyakori közfekvetekben muscovitgneisz. 
A csillámpala, mely helyenként mint gránáttartalmú muscovitpala jelenik 
meg, sokszor túlságosan gazdag csillámban és akkor egyúttal erősen mállás¬ 
nak szokott indulni; túlnyomóan inkább felig kristályos jellegű. 
E kőzetek néha különben annyira hasonlítanak a II. csoport hason- 
nemű kőzeteihez, hogy a megfigyelő, ha nem tudná, miként meglehetősen 
messze az ampliibolitos palák és phyllitek fedőjében áll, azt hihetné, misze¬ 
rint a II. csoport paláival van dolga. 
Pegmatitos szerkezetű fészkek a III. csoport csillámpalájában és gneisz- 
szában gyakrabban találhatók. Az ellentétes aplitos kiképződési mód is ész 1 él¬ 
hető. Grnnidit vékony szalagokban némely ponton szintén látható. Pegma¬ 
titos szerkezetű fészek- és lencsealakú kiválások különös szépen a D. Znameni 
(Pattastól ENy.-ra) déli és DK.-i lejtőjén húzódó utón mutatkoznak a csillám- 
pala- s csillámgneiszban. Ezek a nagy földpátok és még nagyobb csillám- 
lapok mellett gránátot, és sok turmalint tartalmaznak. 
A « Vérei pravo » (Prilipecztől EÉNy.-ra) déli végének Ny.-i lejtőjén 
húzódó úton végre talkpala és steatit lép mint alárendelt betelepülés a csil¬ 
lámpala- s csillámgneiszban fel. 
A «Ciuliurediu»-patak folyásának azon részétől kezdve, mely a«Tilva Bu- 
lui» és «Babinetiu» közt fekszik, Ny. s DNy.-ra, t. i. a Minis-völgyig, ismét az 
ampliibolitos palák és phyllitek lépnek fel túlnyomóan, de egészen más csa¬ 
pásiránynyal, mint az előbbiben vázolt palák. Mig ez utóbbiak t. i. a hegy¬ 
ség ezen részében általában uralkodó ENy.—DK.-i csapásirányt mutatják, 
addig a Babinetiu-Minis közt fellépők egészen túlnyomóan a NyDNy—KEK.-i 
csapásirányt tartják, tehát a keletiebben fekvő palák főzömére körülbelül 
függélyesen állanak. 
E jelenség egy törési vonalban leli magyarázatát, mely D.-en a Délu 
Lolcliin kezdődve, a Ciuliurediu patak jobb lejtőjében, a 371 m l mag. pont¬ 
nál feltárt rétegekig, innen E-ra pedig a jobb lejtőben a Ciuhurediu-patak 
— Yale Putna közti, mediterrán rétegek képezte alacsony vízválasztóig 
folyatódik. Innét aztán Ny.-ra fordulva, e törési vonal a Babinetiu 500 
m j -rel jelölt pont E.-i lejtőjén húzódó árokba csap át, honnan — amennyire 
a területet eddig ismerem — a Y. Putnáig követhettem, melynek 340 m j mag. 
pontjánál megy keresztül. 
E törési vonal DNy.-i folytatását már pár évvel ezelőtt Böckh J. tisz¬ 
telt barátom a Minis-völgy jobb lejtőjében constatálliatta. 
Ezen a III. palacsoport keleti tömegétől D. felé kifordított rész, mely¬ 
nek kőzetrétegei egészen Bozovicsig meredeken, helyenként függélyesen, sőt 
áthajoltan is láthatók, különösen a Bab inét iu-on, E. s 1). felől a csapás¬ 
irányra függélyesen hatott oldalnyomásnak volt kitéve, melynek következté¬ 
ben az ismétlődő synklin és antiklin ránezosodás jött létre, melyet e hegyen 
a V. Putnáig észleltem. 
