246 
A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1883-RÚL. 
melyeket északfele való folytatásukban az idei felvételi területemen is 
konstatáltam. 
A sárga agyag idei felvételi területem keleti felében a pontusi homok 
fedőjében, lejtfokot képezve jő elő. Kakova és Forotik közötti dombháton, 
Markovecztől keletre a Kulme maré, Gyalu Sans, valamint északra a Gru- 
nin maré dombok tetején pedig a 200 m. tengerszin feletti magasságban 
három elszigetelt darabjával találkoztam, melyeknek telep^ülési viszonyait 
a mellékelt szelvény tünteti fel. 
Maga a főzöm Nagy-Sredistyétől északra van egy összefüggő szeles 
övben Ivis-Zsám , Laczunás, Nagy-Zsám , Klopodia, Ferendia, Füzes, 
Móriczföld táján egész a Berzava folyóig, mely innét, a Berzava balpartján 
Gattaja, Nagy- és Kis-Semlak, Berekucza, Szt.-György, Butyin, Perkoszova, 
Denta, Dezsánfalva, Sztámora, Moravicza között egy széles, lankásan a 
síkság felé ereszkedő lejtfok gyanánt jelenkezik, s ebből emelkedik ki a 
(iSümeg» bazalt-kúp. 
Itt is ama sárga, néha barnás és kissé homokos, babérczet és rnárga- 
konkrécziókat tartalmazó agyagot észleltem, melyet az előző évi fölvételi 
jelentésemben* Versecz környékéről ismertetek meg. 
A lösz és homok fölvételi területem délnyugati' részében van meg s 
folytatását képezi az előző években Károlyfalva és Dolova közötti vidékről 
fölhozott elterjedésnek. Ugyancsak ott arról is teszek említést, hogy a 
Temesmegye déli részében levő diluvialis homokot, illetőleg az ebből kép¬ 
ződő futóhomot úgy északról, mint délről a lösz határolja. E képződmé¬ 
nyek azon csekély elterjedési területen, melyre az idén vizsgálataim kiter¬ 
jedtek, a lösznek csak északi vonulatával volt dolgom, s azt egész Alibu- 
nárig követhettem. Itt e vonulat megszakad, s Alibunár, Petrovoszelo és 
Szeleus között csak a homok folytatódik, de azontúl Szeleus és Illancsa 
közt ismét megjelenik a lösz, melynek nyugati folytatását kikutatni a jövő 
föladata. 
5. Alluvium. Fölvételi területem nyugati részét azon terjedelmes 
alluviális síkságok foglalják el, melyeket általában az «Alibunári- és Illán- 
csai mocsári) neve alatt ismerünk. 
E mocsarak ma már nagyrészt ki vannak szárítva s területükön több 
helység létezik. Egy hollandus szövetkezet a meg megmaradt s sekély 
vízzel bontott réteket is ki akarja szárítani és a víz lecsapolása tekintetéből 
számos csatornát ásatott, melyekben az altalaj szépen föltáratott s így 
azon kellemes helyzetben vagyok, hogy azt itt is számos helyen láthattam. 
A csak 10—20 c / m vastag humusz alatt tulnyomólag egy sárga, 
homokos, löszszerü agyag van, mely sósavval erősen pezseg. Ilyen agyagot 
* Földtani Közlöny XIII. kötet 155. lap. 
